41 
■ IclunsUi i luften och feliinsyran äterstär i korniga 
kristaller, som glittra i solljuset. 
I D en förenas med sallbaser och utdrilver kol- 
. van uv kolsyradt alkali, likväl är dess frändskap 
S v s(or Om syran användes i öfverskott, så får 
^an med alkali ett så mättadt salt att det i upp- 
lösnin 0 ' icke reagerar alkaliskt, men väl om en 
droppa får torka in på lalunuspapperet. En ström 
af kolsyra inledd, grumlar lösningen, som afskil- 
.■. er ett tvefaldt fellinsyrädt salt, h vilket länge hål- 
ier si° uppslammadt. De fellinsyrade salterna sma- 
ka starkt och rent beskt som galla, utan den rin- 
oaste inblandning af sötaktigt, hvarken efteråt, så- 
som bilin, eller förut, såsom cholsy rade salter. Lös- 
nin°en af fellinsyrädt alkali skummar som tvål- 
vatten och kan, såsom detta, utblåsas till stora 
bubblor. Under afdunstning i värme luktar lös- 
ningen svagt al galla. 
Salterna med alkalisk basis intorka till gum- 
milika, spruckna, genomskinliga massor, lättlösta i 
vatten och alkohol, olösliga i eter. Ammoniak- 
saltet sönderdelas partielt under afdunstning i 
värme, löses derefter långsamt i en liten qvantitet 
vatten, men grumlas sedan af utspädning. Af myc- 
ket vatten på en gång löses det neutrala saltet och 
lemnar det sura i form af en hvit betäckning på 
glaset. Bifellinaterna äro svåra att genom silning 
O O O 
afskilja och efter tvättning bilda de li vita pulver, 
som likna syran. 
Med jordarter och metdlloxider ger den i all- 
mänhet i vatten antingen tröglösta eller olösliga 
salter, som lösas i alkohol. 
B aryt saltet är, i det hänseendet, det märk- 
värdigaste af denna syras salter, att det afger me- 
toden att skilja den ifrån de öfriga syrorna. Det 
las dels omedelbart genom syrans behandling med 
