21 
I 
J Bilicholinsyran alskiljes ur det lösliga baryt- 
j tet oc p underkastas åter en lika behandling, 
^1111 likväl ingalunda lönar sig, utan blifvit här 
- aförcl endast i afsigt, att visa livad denna syra 
K, qcI! biiru den kan delas i bilin och cholinsyra. 
I r f, a in mal galla får nian deri stundom äfven 
cholsyi-a. 
Jag bar i det föregående omtalat den plå- 
sterlika blyoxid föreningens behandling med först 
llkobol ocb sedan kolsyradt natron. Jag skall nu 
oiutala huru den kan behandlas från början med 
kolsyradt natron, utan användande af alkohol. 
Den sönderdelas dä i värme med kolsyradt 
natron, som frånsilas ocb som då vanligen inne- 
håller litet blyoxid upplöst, af det skäl, att den 
fria blyoxiden upptagit kolsyra ur natronet, som 
då upplöst blyoxid i stället; denna blyoxid kan 
med litet kolsyrad ammoniak, som tillsätles na- 
tronet före behandlingen med blyoxidföreningen , 
och hvars öfverskolt derunder bortkokas, helt och 
hållet förekom mas. 
Den silade natronlösn ingen koncentreras och 
det vatten, hvarmed det kolsyracle blyet blifvit 
tvättadt, afdunstas för att tillblandas natronlosnin- 
:gen, som sedan fälies med svafvelsyra, förut ut- 
blandad med sin dubbla volum vatten, h vilken 
tillblandas så länge den grumlar liqviclum och 
derofver i något öfverskott. Detta göres bäst i det 
kärl, der man ämnar behandla bilifeilinsyran med 
eter. Man omskakar den oklara blandningen gan- 
ska häftigt, h varat den samlar sig i en terpentin- 
lik massa, som fastnar på insidan af glaset och 
lem nar vätskan nära klar. "Vid detta tilltälie upp- 
tager svafvelsyran en icke obetydlig portion bilin, 
som upplöses i den sura vätskan och fäller en på 
gallans syror så mycket rikare förening. Den sura 
