1 
14 
blyfällning , så väl med svafvelsyra, som med 
vätesvalla. Detta hvita ämne kommer att längre 
fram mera omtalas. 
Blyoxidföreningen, som i köld är skör, rifves 
till pulver och behandlas med alkohol at 0.833, i 
lindrig digestion, lösningen afhälles och ny alkohol 
påslås och digereras, och dermed fortfares, så 
länge någon ting utdrages. Dervid återstår en 
pulverformig blyoxid, som sedan ulkokas med en 
lösning af tväfaldt kolsyradt natron eller kali. 
J 
x\. Lösfiingen i alkohol afdistilleras i vat- 
tenbad till en viss grad, dock ej så att något af 
det upplösta begynner fälla sig, hvarefter blyet 
utfälles med vätesvafla, vätskan silas och svafvel- 
blyet tvättas med alkohol, som innehåller litet 
vätesvafla, hvarefter den genomgångna lösningen i 
vattenbad afdistilleras y), och slutligen fullkomligt 
intorkas. 
Återstoden behandlas med vattenfri alkohol 
som lenmar taurin olöst. Massan behöfver vara 
väl torr och alkoholn fullt vattenfri, ty genom de 
öfriga ämnenas närvaro löses taurin här i en al- 
kohol, som icke löser rent taurin. Detta ämne 
linnes icke i rätt färsk galla, så som man ser af 
analysen med ättiksyrad blyoxid, men vid den 
här anförda metoden hinner bilin metamorfoseras 
så, att mer eller mindre betydliga spår af taurin 
nu blifva olösta, h vilka med alkohol uttvättas. 
Alkoholn afdistilleras, hvarefter vätskan kon- 
centreras till syrups stadga, som inhälles i en 
gläskolf och der öfvergjutes med eter, h vilken ej 
får innehålla alkohol, men h vari en vattenhalt icke 
*) Den öfvergångna alkoholn håller vätesvafla och svaf- 
velethyl, men kan lätt derifrån befrias genom skak- 
ning med slammad blyoxid. 
