13 
i en del af vattnet, och oraröres nu väl dermed; 
inan tillsätter litet blyoxid isänder, och då det 
tillsatta förvandlar sig till en plåsterlik, samman- 
hängande massa, blandas mera till och dermed 
fortfares, så länge den tillsatta blyoxiden går ihop 
till en massa. Mot slutet gör man bättre, att af- 
hiilla liqvidum i ett annat kärl och sluta mätt- 
ninoen med blyoxid deri, emedan den halfliqvida 
massan fäster den fria blyoxiden på sig, och man kan 
ej så lätt märka när den icke mera sammanbakar. 
Så snart blyoxiden , efter en half timmas fortsatt 
dio-estion, låter åter uppslamma sig i vätskan, är 
a lft med blyoxid lorenhart utfäldt, lösningen får 
svalna och silas. 
Yid denna operation förenas bilifellinsyra och 
bilicholinsyra med blyoxid till den plåsterlika mas- 
san, och det fria bilin har staclnat i lösningen, 
jemte det i vattenfri alkohol lösliga af de med 
köttextraktet likartade ämnena. 
Blyföreningen ältas flera gånger efter h var- 
andra i kokande vatten, tillsatt i små portioner i 
sänder, för att utdraga qvarhängande bilinlösning. 
Den sistnämda silas, afdunstas i vattenbad 
till full torrhet, så att återstoden spricker, hvar- 
efter den upplöses i vattenfri alkohol. Dervid blir 
vanligen en ringa q vantitet af ett blyhaltigt h vitt 
ämne olöst, som genom silning frånskiljes, och 
hvaraf ännu något mera fäller sig ur den klara 
silade lösningen, sedan den fått stå i ett par da- 
gar; det klara afskiljes och afdunstas till torrhet, 
samt lem nar bilin, något gulaktigt af det förut 
nämda aikoholextraktet. Prof att bilin är rent, är, 
att det icke i alkoholsolution grumlas af litet till- 
satt svafvelsyra, som derur utfäller så väl bly 
som andra baser. Sker profvet innan det hvita 
ämnet afsatt sig, så får man vanligen en ringa 
