2 
\ 
h/ 9 s/ x G ■■ 
... • rw Kr ännu, i detta 
vätskas sammansattmng. Fet a 
ögonblick, icke lätt a “ tillhöra den i 
normaltiflstiindet od, hvilka *» d “ S 
småningom fortgående frivilliga 01 a » ^ 
Det arbete, jag här har aran till K. Acacle- 
niien öfverlemna, företogs, i afsigt att satta mig i 
tillfälle, att bedömma h vilken, af de flera yrkade 
åsigterna om gallans natur, kunde bora anses san- 
ningen närmast, fö r att, i enlighet dermed, kun- 
na;! den nyligen utkomna tredje tyska upplagan 
af min Lärbok i Kemien, framstalla gallans ke- 
miska beskrifning. Ehuru undersökningen företogs 
långt före den tid, då dess resultater borde vid 
lärbokens redaktion begagnas, så var dock ämnet 
mera in vecklad t, än jag hade förmodat, det kun- 
de icke fullbordas innan bokens utgil vande, men 
dervid begagnades dock de resultater som dittills 
hlifvit erhållna. Försöken hafva emedlerlid bli L- 
vit fortsatta, åtsk il lig a nya åsigter vunna och an- 
dra rättade. Af detta skäl ämnar jag här med- 
dela så väl flera af de i lärboken redan anförda 
resiiltater, som de nu sednare tillkomna. 
Men innan jag begynner framställningen af 
dessa resulta ter, skall jag i korthet anföra oxgallans 
kemiska historia. Det har af ålder varit bekant, 
att syror ur gallan fälla en grönaktig, mjuk, seg, 
hartsartid kropp, och att syran i lösningen stad- 
I ■ / 7 
nar formad med natron. Deraf drog man den 
slutsats, att gallan är ett slags harts-tvål, och 
denna förmodan vann ett bevis deri, att den fäll- 
da hartslua massan med natron ger en regene- 
rad galla. ö 
Vid ea analys af gallan, som jag företog 
I8(){>, och for hvars resultat jag redogjort i mina 
föreläsningar i Djurkemien, Artikeln galla D II 
