, v ijken säkert då 
d ell > i~ ii i C samt 
var belägen långt ut i 
med sig grus och 
u wl n h;i . Sciiiii' ^ ( 
51,1 '"‘som uppvallactes långs brädden. - Mot 
d* 1 ' mpnxngens antagande möter den omständig- 
fol,a ii om h a fs vattnet en lång tid statt upp vid 
k ei % rvooen af Gärabacken, så måste det in- 
hösta ' .> SS , , ...i... ./.q liPi-ipfl 
^ ,<r r !■ liooande låglandet (lä halva varit betäckt 
.al» 01 . ^ , i Uintvu.tp.) cåWlps 
"r 'l "(Vet och den nuvarande Gärabacken således 
f varit ett ref, omgifvet af hal. Men i det fal— 
' a s j a ille hafvet ha lemnat efter sig hafsalster, 
lisdor, tång och dylikt i torfinossen innanför 
''iinite ref. Deraf finnes likväl icke det minsta 
jjån denna gamla tid; Lvertom innehåller 
jnossen idel söttvattensadster, växter, snäckor, in- 
seK^* 9 
l ;!< rret under vallen och i lagrets fortsättning ute 
ar. 
Sådana innehållas äfven i torf- 
Således tvingas man väl att antaga, att ifrå- 
gavarande ås tillkommit under en våldsam och 
jemligen snart öfvergående öfversvänining, livar- 
jncler åsen uppvallades af grus, geschieben och 
talls tena r. 
Sådana åsar finnas många i det inre af lan- 
let; de ha der en viss direktion och anses med 
kal vara produkter af en stor flod, som öfver- 
;ått hela landet, och de räknas af Geologerna till 
[e så kallade dilu vial-bildningarne (några anse 
em till och med för äldre och räkna "dem till 
ertiärperioclen) och således äldre än den nuva- 
ande tingens ordning, och äldre an en stor del 
I de nu lef vande organiska naturalstren. Jag 
1 e v f a 0111 Gärabacken hörde till samma gamla 
ld ’ ellei ; var Y n S Ve ’ och ! sednare fallet, om 
UT, !J sla g s d jur och växter, som nu Jefva i 
indet reclan då funnos. Äfven ville jag veta om 
'fimskc- redan fnnnos i landet nndcr den stora 
