104 
blef svagare och slutligen försvann Licligl följ ilIlc | e 
morgon (kl. 1—4). 
2) Norrsken sljsning ar ne utgingo företrädes . 
vis ifrån tvenne stälien vul östra och vest ra / ZCk 
risonten , det ena ungefär i OJSO, det andra j 
V t. N. Dessa ställen skola framdeles utmärkas 
med (O) och (V). Ifrån dem syntes vanliga 
vid norrskenets början mer eller mindre breda 
och intensiva ljuspelare utgå vertikalt, samt ifrån 
dessa vidare strålar dels åt norra, dels at södra 
hemisferen. Under norrskenets fortgång flyttades 
dessa punkter, i synnerhet den vestra, något mera 
åt söder; med längre eller kortare mellantider 
uppgingo ofta allt jemt under hela norrskenets 
duration från dem nya ljuspelare; aldrig sågos 
på något annat ställe af himmelen på en gång 
så intensiva och långvariga lysningar. Stundom 
syntes likväl norrsken endast på det ena af dessa 
ställen, äfvensom det ock stundom uppkom, utan 
alt deraf förmärktes h varken i (O) eller (V) *1 
3) Norrskenet visade sig i början företrä- 
desvis pä den norra samt mot slutet på den 
södra hemisferen **). Väl syntes ofta (se t. ex. 
*) Utom i dessa punkter, uppkom norrskenet för öfrigl 
äfven företrädesvis närmare horizonten samt spridde 
sig derifrån uppåt. Något liögre upp på himmelen 
bildade sig sällan annat än det slags strålar, hvaroin 
nedanföre skall talas. 
) Ifran denna regel voro, såsom äfven ofvanföre nnm- 
nes, ganska manga undantag, i synnerhet genom de 
stora irregulariteterna uti fenomenet, som gjorde, att 
den uti denna paragraf omnäinde öfvergång ifrån 
noiia till södra hemisferen ganska sällan riktigt skarpt 
framträdde. Denna omständighet, då den som tyd- 
!g as t obsei verades, samt den i föregående paragraf 
namda successiva flyttningen af (O) och (V) voro 
hkval tvenne så i ögonen fallande och så markerade 
