fr() .. 0lll oA besk r i fii i ligen öfver norrskenets för- 
tllclJl n 1 P 
"ftiSe uii° N:.is 2, 13, 24, 28, 29, 31. 
Il ' *5) Såsom nyss är nämdt, bestodo bågarne 
•il' särskiUa norrskensstrålar, den ena tält 
! l j* den andra och begåfvade med en stor rör- 
!.'lieL. Likaledes syntes äfven olta enkla strålar 
föVsig ( e i ' båge), soni än u PPå in s° äntJa . ilWin 
0 
VK 
f La af särskiUa 
jj den andra o 
liohet. Likaledes syntes ä 
fö” sig (ej » båge), som ä; , , ^ „ 
1,01'izonten, än uppkommo högt på bimlab valfvet, 
V ai på den norra som södra hernisferen. Ifrån 
större norrskenslysningar, sammansatta af en uni- 
form (ej strålig) ljusmassa, såsom L. ex. de breda 
vertika ljuspelare, som ofta sågos i (O) och (V), 
sluljde sig dessa strålar genom sin ofantliga smal- 
liet, sin rörlighet samt den märkvärdiga omstän- 
digheten, att de beständigt voro alla riktade 
emot en och samma punkt på himmelen straxt 
söder om zenitli och hvars lägej så vid t det efter 
de närmast belägne fixstjernornas höjd kunnat 
slutas, inträffade med magnetiska zenitli eller 
den punkt på himmelen, hvaråt inklinationsnålen 
visar. Jag har derföre betecknat densamma med 
magnetiska zenitli med ett tillsatt frågetecken. — • 
Stundom gingo strålame ända till denna punkt, 
i hvars grannskap ljuset då syntes så mycket 
starkare, som strålarne lågo närmare intill h var- 
andra. De började än högre, än lägre upp på 
hinnneleu och kommo stundom från alla sidor, 
stundom blott från norra eller södra hernisferen. 
Detta utgjorde det praktfullaste optiska skådespel 
inan kan Länka sig och det är förmodligen detta 
fenomen, som uti norrskenets historia blifvit ka 1 - 
ladt corona. Effekten forhöjdes tillika af den 
utomordentligt hastiga rörelsen hos strålarne och 
'iioiiKnet varade aldrig mer än några få ögon- 
( j ,' C 1 \ sender, men visade sig deremot stundom 
11 e h r<ul S C1 ' olter h varandra, med ganska korta 
