108 
,, cnmt med ofantligt mAnga föränd, i n . 
Tåsöm man kan se af N:o 39, som innehål, 
f heskrifnin" på det i detta atseende roärklp 
GI mi-sken° som förekom under hela vintern, 
° fil Nä«oiUing högst eget hos norrskensljus 
V rnrpUer , som ofta existerade uti det - 
V0 ' ° , ö och som såfvo det ett flammande utse . 
-We Detta Uttryck är riktigt, da fråga ar o m 
det slags rörelser, som förekommo uti norrskens. 
lv Sn inaar bestående utaf ett conlinuum af lj US( 
h vilket då visade sig på samma satt roras, son, 
é„ siocbeanJe läga, än vidgande, än san,„ M „. 
dragande sig. Sä utmärkt och tgenkänhg va, 
denna rörelse, att stundom, da norrskenet va, 
mvcket svagt, dess tillvaro endast dengenom kun- 
de upptäckas (se N:o 31). De, emot vet jäg ingra 
passande benämning för ett annat slogs rorete 
hos norrskenet, som jag nu skall besk rd vo. Sas,,™ 
; ae förut nämt, bestoilo norrskensbagarne oili 
i? enkla, upprätta strålar, b vilka alla voro nk 
tade emot magnetiska zemth (?); samma lorlial- 
lande ägde älven rum med ej bågformiga norr- 
skenslysningar, som voro sammansatta al dylika 
enkla strålar. Emellan dessa inbördes exislc- 
rade då alltid en högst beundransvärd ytterst 
lifljcy rörelse vinkelrätt emot deras längd eller 
nära horizontelt , efter strålarne voro nästan ver- 
tikala; likväl, om norrskenslysmngen, såsom i 
N:o 2 gick ifrån östra horizonten och upj) emu 
zenith (den var vid det anförda tillfället 1 i k \ a 
böjd åt norra sidan), i hvilken händelse de enkla 
strålarne voro nästan parallela med riktningen 
af hela lysningen, så fick naturligtvis den Era- 
gavarande rörelsen bos hela ljusmassan utseem 1 
af att äga en sned riktning, fastän den enicl •'» 
de särskilla strålarne alltid propagerades på sam 
