109 
ma salt* Jag vet ingenting hvarmed jag kan 
jemföra natuien oeli hastighelen af dessa rörel- 
ser; endast en oafbrulen ström af elektriskt ljus 
kan dermed förliknas. — Detta sköna fenomen 
syntes aldrig mera praktfullt än den 31 Oet. 
(se M-o 2); llei e gånger efter h varandra uppslego 
intensiva, breda norrskenspelare från östra hori- 
zonten med dylika rörelser emot zenith, böjande 
sig at noii, samt flammade der några ögonblick 
och försvunno åter, i det de, på samma sätt som 
de uppstego, sammandrogo sig mot borizonten. 
För öf l igt räckte ej dessa rörelser någonsin länge, 
utan försvunno vanligen efter några få ögonblick, 
b varefter norrskenet hastigt upplöstes och för- 
bleknade. 
7) Intensiteten af norrskensljuset var i all- 
mänhet mycket svag; färgen blekt h vitgul. Stjer- 
nor kunde många gånger ses genom det och ofta 
var det så ytterst blekt, att man förblandade 
det med tunna, ljusa moln, som kunde finnas 
på bimmelen; ofta var det ock utbredt öfver en 
större eller mindre del af himmelen såsom en 
tunn sammanhängande dimma, som med möda 
kunde upptäckas (se N:o 31 och N:o 41). Detta 
var i synnerhet händelsen emot norrskenets slut, 
då det alltid var mycket blekt. När det der- 
emot var som starkast, hade det en ofantlig in- 
tensiv glans, med klart gul färg; likväl syntes 
äfven rödt och grönt, fastän obetydligt. Så väl 
den starkare intensiteten, som färgerna hos norr- 
skenet förekommo i synnerhet när det som lif- 
ligast flammade; begge delarne varade vanligen 
högst kort, h varefter ljuset tycktes i samma mån 
försvagas, som det förut varit starkt. — Mån- 
ljuset försvagade visserligen norrskenet betydligt; 
likväl syntes några af de vackraste norrskenen 
