q ]B kiselsyrans användande vid 
koppargarning j 
af 
B. G. BREDBERG. 
[) e l är bekant, alt vid koppargarnings-processen 
j e främmande metaller, som förorena kopparen, 
j an den ännu är s. k. Råkoppar j afskiljas ge- 
nom syrsätt ning och förslaggning. Detta åstad- 
komrues derigenom, att en stark luftström från 
hlås verket anbringas på den, några få tum un- 
( | er form-mynningen, i en särskild halfsferisk 
] lärc l nedsmälta och flytande kopparen. Allden- 
slund härvid, såsom bränsle, användes trädkol, är 
emed lertid kopparens yta å ena sidan utsatt för 
en myckenhet reducerande gaser, under det att 
den friska atmosferiska luflen från biåsverket 
arbetar på alt oxidera det öfverst flytande me- 
tall-lagret. Erfarenheten visar, att koppaiens 
gärning går olika lort och lätt, efter de olika 
metaller, som orena densamma; och har man 
anmärkt, att metallerna bly och tenn äro hland 
de svåraste alt skilja från kopparen — båda lik- 
väl af livar sin olika anledning. Jernel har man 
ansett lättast att frånskilja, derföre att det syr- 
sattes snart och icke åter reduceras, såsom de 
tvenne nyssnämde metallerna. De syrsatta me- 
tallerna bilda ett slagg, som ännu bibehåller det 
gani la tyska metallurgiska namnet Garkrats. Den 
