188 
„ a f munden derför (Jernkontorets Annaler XX :c l e 
Ar 0 .°pag- 373 ). 
Då det sedermera lyckats, att för verkstad 
likheten finna lätt användbara medel, anhål| e ,' 
j a å ödmjuk ligen att få underställa detsam nia 
K.ongI. Academiens pröfning. ^ Sjelfva gru n d eQ 
för det hela, anser jag icke såsom något iiy lt . 
men då den, mig vetterligen, förr icke blif vit 
använd, och nu torde, med ökade fordringar p å 
nog°ranhet, komma att blifva det, toide käru 
nedomen om försöken att hringa methoden till 
verkställighet, vara till någon nytta för dem, 
som derutinnan vilja göra ytterligare förbätt, 
ringar. 
a) Principen för konstruktionen. 
Om tomrummet, eller det sa kallade va- 
cuum, håller litet luft t. ex. O, 0001 cubiklinie, 
så verkar denna luft nedtryckande på barome- 
ter-kolonnen. Men dess verkan är, vid samma 
temperatur, beroende af vidden af tomrummet. 
Om denna vidd är betydligt stor, blifver ned- 
tryckningen miiiflie, s<tpit tvcitom i motsott 
förhållande. Det är således påtagligt, att om 
man, hos en barometer, kan ställa sa till, att 
tomrummets vidd ökas och minskas vexelvis, så 
skall luftens närvaro gifva sig tillkänna. Om 
man å en siphon-barometer först observerar ba- 
rometer-höjden, då qvicksilfret stai nagia tum 
ifrån öfre ändan af det långa benet, samt seder- 
mera inhäller qvicksilfver uti det korta benet, 
så att tomrummet får en högst obetydlig vidd, 
så stiger qvicksilfret i båda benen. lbu del 
der vid stigit lika högt uti begge, så kan man 
vara säker att barometern är luft-tom, har det 
