253 
teiisk 
j!;i" 
Ski>S e 
och 
bruk- 
inetl 
ma '| io . naturforskning icke låter para sig med 
'•"llyfLiga ekonomiska bestyr. En gång försatt i 
v . u gtällning, att de sed na re ej kunde undvikas, 
l. iirade han den förra och hans vackra labora- 
L ,j u ,n bl ef en trofé af den ära han på detta 
s ; ( l t j yngre år, inom en kort tiderymd, tillkäm- 
sa t s jé. Det kan der vid icke läggas honom till 
jy gtj a tt hans kärlek till gnidet öfver vägde hans 
piilek till vetenskapen. Han har derpå lemnat 
ett ganska lysande bevis. En af hans morbrö- 
der, Brukspatron Holterman, som mycket älskade 
honom, dog barnlös, och öfverlemnade, genom 
testamentarisk disposition, till Arfvedson sin vackra 
]and legend om Forssby med en der befintlig dyr- 
bar samling af oljefärgsmålningar. Arfvedson, 
som fann att han redan hade nog för riklig ut- 
komst, begagnade sig icke af morbrodrens väl- 
vilja och lät dela hans qvarlåtenskap efter lag 
emellan arfvingarne. I denna handling, af oegen- 
nytta , af rättskänsla mot medarfvingar och al 
djup lefnads- vishet, är hans karakter troget teck- 
nad. — Huru få skulle, äfven i hans ställning, 
förmå följa detta efterdöme. 
Arfvedson till bragte återstoden af sin lefnad 
på Hedensö. Han ingick 1825 äktenskap med 
Fröken Sara SoprnA von Ehrenheijm, en dotter at 
kapten J. W. v. Ehrenheim och dess Fru B. J. 
Bjuggren. Han sökte vid detta tillfälle icke eller 
dEa arbeten och vården af sin egendom. 
Var^dessutom ägare till betydliga andelar i 
■isholms och Brunnsbergs bruksegendomar 
inköpte sedermera en andel i Gravendals 
fian fann likväl snart, att om något skall 
vetenskaplig forskning uträttas, vetenskapen 
. .3 rr \ dill idkares sinne odeladt och att all- 
