.82 Jul. Auguft. Septemb. 
lynne; men måhedelen af clcn godhet ochfahhc 
,’i 1 
at han icke allenah ar jeningod med den bud 
Hollendfka torfven, utan ock, löm mig tyckes 
öfvergå denfamma. Hvar man Här neder i m 
farna , fom ej aro vatturikarc eller blötare, an 
bofkapen om fommaren kunna gå derpå, larma 
god och fah torf. Det öfverha fpadetaget, gi 
ver nägon löiare torf, iom pä alla andra måla 
men ju längre man kommer neder, ju jämnare i* 
fahare , tyngre och hadigare blir han, och har ptJ 
fomliga hällen den diupheten, at man kan hä ne 1 
til 8 , 9 , ja rr ipadetag, for än man kommert , 
grunden* Ibland möter den olägenheten, at ma , 
träffar hora furu rötter nedfånktc i måfan, fot 
hindra to rffkårn ingen , dä man nödgas lämna dc ‘' D 
hållet och begynna på en annan plats; ja man ha uCi 
och råkat på en homa afen gammal timrad lad ln 
under måfän , hvars knutar fyntes ännu behållne 1! .°‘ 
och i fit råtta Ikick conierverade. Torfven up ^ 
tages i viffa gropar til ? a 8 alnars långd i fyrkant 
och dä de åro til grunden fkurne , begynties ar W 
betet på et annat hållcei longtderifrån, på det vatt flk 
net ej må aflöpa , utan conferveras i groparna f icl 
hvarigenom , föm föregifves , måfen får fin hyr k 
kia och tilvext och ej aldeles uttorkas. Når torf Q h 
ven låledes år upfkuren och til torkning uphapjdf 
plad, ff nes i början, medan han ännu rå och vfi >rck 
terår, ingen fårdeles fkilnad ; utan tyckes vart, 
af enahanda befkaffenhet ; men man finner dock djc 
at når torfven blir torkad, har han vid fomliga gro Its] 
par et helt annat lynne och utfendc; få at, de beh 
han vid den ena gropen årmörck och fvartacktig Kie 
finnes han återigen vid en annan grop, ei long 
de 
i|U 
