p' 
sa 
1745, O&ob, No v, Dec, 241 
(Jiiret, dels faflnar ej få fiarkt, förmedelfl afton- 
daggens quarliggande , dels och torkar fnart in af 
folflrålarne. 
; :tio At några vifla vaxter , (kola vara fram- 
ör andra, mer eller mindre underkaflade denna 
D)aggen , det har jag ej funnit j ty det år få med 
ienna Dagg , fom med den vanliga Afton -Dag- 
gen eller en regnfkur, befkaffad, allenafl den åt- 
kilnad at Honungs -Daggen faller tun-och lättare. 
)et har jag dock förmåfkt, at de vaxter, fom flå. 
når vid jorden, aldrig, åtminftone mycket fållan, 
ro deraf beivårade , undantagandes fåd, men 
iljefl alla flags tråd och höga våxter; och af alfa 
leffa år ingen fom mindre tol Honungs -Dagg ån 
‘undan, ty defs fina blad tol for ingen del at den 
commer vid dem. 
Ju mer en våxt har af den almånna Afton- 
laggen, ju mindre kan Honungs- Daggen fålfa fig, 
] 9 [itan afflyter flraxt, och åfven af den min ila vå- 
lerpufl affores. Men de högre våxter, fomtrån 
ned mera , de afllåppa af lina nedhångande blad 
ifton-daggen, då den til någon myckenhet år fallen , 
>ch lemnar den fega och lätta Honungs-D aggen 
it fåfla fig få mycket bettre. 
At ju alla de våxter, fom på Jordene våxa , 
genom lina fina och fmä öpningar utdunfla och 
ltgifva de ofverflödiga våtfkor lom de uti fig hy- 
a, år en fak, fom år fä mycket mindre nödig 
it bevifa, fom det år öfvertygande och oflridigt. 
I Jndcr all den tiden , fom blomflren flå uti fin bå- 
da våxt och frodighet, utgifva de och likfom ut- 
vetta fina fina e^halationer och utdunflningar, 
R < hvilka 
