140 1739- Odt. Nov. Dcc. 
re", men dr alt nog om l)an tåt mt od) nr funnig 
bcrorn; tp få fnart cn banbtrodrfarc mdrfer en an* 
nanö fårflånb ocb funbjfap i fina fpffor, bierfg (>an 
ej roara få grof f fin orouligbet fom cljefi for ben, 
jbm fielf intet dr (jcmma beruti. t 3a man fan åt* 
minjfone fe ocb rceta, brcab bet dr, fom man ofta 
fd bpn måfie betala fdre. 3ag fa jer, at en ftudent 
bebbftver berfore intet gå i idra bog en banttoarfare 
om ban atlenajl rcil inbdmta bet fom finnen beront 
ffrifroit , fa toal i bet ena fom i bet anbra. £)cn 
fom dr bertil bugab, råfar fnart på tttmdg til bet, 
fom återffår* £)en ingen luff bertil bafwer, må go* 
ra fom bonom bebagar. äfroiftl fåljer tiLbdggeg 
gagn betta meb få orb: 
I. St fåtta up trdbpgnfwjar, få at be fatt* 
na fiå bebålbne i langa tiber. 
j2^Xe ting Ipba enfannerligen til en bpgntngg roat* 
aftigbet, nemligen grunbroalen, at ben meb ti* 
beniefrftunferdfroer alt, eller bet fom dnnurodrre dr, 
mer åt ena ftban dn ben anbra, menalbrarodrff, ndc 
bet jfer forgroré. SDet anbra at rodggarna mcbcljf 
obuglig bopa bugning icfe froefta ocb bogna in eller 
ut 3a ofta luta på fncb til ffpnbfamt neberfallan* 
be. £)d) for bet trebie at tafet ide ger bråp, broar* 
af rodggar ocb innanrebet fnart rutnar. SDege tren* 
ne flagö fmfbomar for cn bpgning funna på fol/anbe 
fatt fdrefommab, om be enbaff meb tilborlig ib ocb 
trobet aftag ocb gårag- 
11. Dm gvunb effer fnutfictiattf töggmtöc 
i t unber en jfor §rdbpgning. 
[är grunben af naturen dr fa(f, ocb bårb fdruf, 
— ' ocb tnarfen någorlunba jdmn, bå bebofroes fb* 
ga fonff til at Idgga en gtunbroaU men om jorben 
