53 
finder jeg at have været et Hoved- Træk i vor 
Mii[,LERs Karaktcer. Vcigierninger anfaae han for 
det, de virkelig ere, et Laan, der paalægger en 
fja meget ftorre Gieid, foiri de ofte udltedes uden 
Haab eller Fordring af Giengield. jStrax i hans 
fcirfte Ungdom, da Letfindighed ellers faa let ud- 
fletter dydige Fdlclfer , viifte han fig denne Grund- 
fletning troe. Ei laafnart var han i Kiobenhavn 
kommet i fliadan Vci , at han kunde have noget 
tilovers, for han flrax tænkte paa fin Velgiorerinde 
her i Byen^ og efterhaanden afbetalte det, hun hav- 
de udlagt for ham. Ja han vedblev indtil fin Dod 
at give hende aarlig Undcrflottelfe. End efter 
hans Dod ophorte ei hans Erk'iendtlighed mod hen- 
de ; en Obligation paa 200 Rdlr. , foni han havde 
laant hende, uden nogenfinde deraf at tage Renter, 
blev hende efter hans Dod tilfendt og eftergivet, 
med hans egenhændige ^Paategning, at det var for 
hendes moderlige Omforg for ham her i Skolen. 
Ja vor Skole — hvad har den ham ei at tak- 
ke ? og hvor gavmild har han ei paalkionnet de 
Dg af 
