1 
58 '• ■ '' 
Haabefuldc Ungdom! for Dig frcmflilks 
denne Mand, hans Dyds, Lærdoms og Arbeidfom- 
heds Mynftcr. O hvor dnllccde jeg mig i dette 
Oleblik hine gamle Taleres Aand for kraftig at 
kunne ryfle Din Siels Inderltc, og for med leven- 
de Farver, at kur.ne ftille Dig Dyden for Oine i 
dens eUkværdigfte Geftalt! 
Hvor lykkelig er Eders Lod, der leve i en 
faa opklaret Tids-Alder , da Ungdommen et læn- 
gere med Ferie og Riis kues til at hylde Muler- 
ne: da de indfigtsfuldclle Mænd i alle Lande for- 
eene ftidies Kræfter for at udfinde den for Ung- 
dommens og Mennelkets Natur meeft paffende Op- 
dragelfes og Underviisnings Maade: og da ifær 
vor milde Konge faa faderlig fdrgcr for at indrette 
Skole-Væfenet paa den bedlle og gavnligfle Maa- 
de ^ og Ungdommens ædeltænkcnde EHkere loge 
paa den venligfle Maade at lokke Eder til Flittig- 
hed og Dyd! Skam Eder, om faa herlige Anllal- 
ter, om ædelmodige Medborgeres laa velgidrende 
Opmuntringer Ikulde anvendes paa Uværdige! Men 
Held, 
