45 
klarede Oine nærmere at beflrue Skaberens Fuld- 
kommenheder, og paa Skabningernes Stige mere 
og mere at nærme fig den Uendelige felv. 
Dog — hvo vilde beklage nogle faa Oie- 
blikkes Tab af dette faa korte, faa ufuldkomne 
Liv? Mon Sommerfuglen, naar den med fulddan- 
nede Evner bryder frem af fin Skal, og bevinget 
Ivinger fig igieunem Luften, vel havde Aarfag at 
fdrge over, at den for tidlig har afkaftet fin fnevre 
Hud , og forladt fin nedrige og krybende Orme- 
Stand? Og hvad er vel Livets hoiefte 'Alderdom 
mod Evighedens utænkelige Varighed ? Hvad Men- 
nelkets meeft glimrende Viisdom herneden mod 
det Viisdoms Dyb, der aabner fig for Sielen, naar 
Stovet glemmes i Urnen? 
Men, Hmjicere.de Tilhor er el havde Manden 
ftore Fortlenefter, fom Lærd, fom Naturkyndig, 
hans Dyder, hans moralfke Værd bor ei glemmes. 
Vel er det faa, at i Videnfkabernes Rige 
kommer den Sag ci egentlig i Betragtning. Lad 
cn være en dydig, retlkaffen og for Guds Ære og 
Mne- 
