Skabninger, eller i det mindlle fklulte fig i de 
morke Vraaer, hvor Lyfets Straale ei nok har 
kunnet trænge igiennem. 
Nu fkielvede ei mere Folkene, og fpaaede 
Krig, Peft eller andre Landeplager, naar en Ko- 
met majeftætilk giennemvandrede deres So'ekreds. 
Naar hiint herlige Luftfyn med uflcadelige Luer 
prægtig flammede om den nordlige Himmel, da 
fkabte en ophidfet Indbildningskraft ei længere Krigs- 
hære i Luften : men man beundrede den guddomme- 
lige Viisdom , der for den kolde Pols Beboere dan- 
nede et faa herligt Lys i deres lange Nætter. Man 
mærkede ei mere, at der regnede Blod, Svovel, 
Frder og Stcene : men Natur ■ Kyndigheden viifle 
difle Ting i deres fande Geftalt. . — Og o! hvor 
yndig fremfkinnede de guddommelige Egenfkaber 
ved dens Hiælp for det mennelkelige Oie ! Hans 
Viisdom ! — der faa herlig har fammenknyttet 
Skabningernes Kiæde fra det livlofe Stov op til den 
flammende Seraph. — Hans Almagt! — der lige 
beundringsværdig i en Mides, fom i en Verdens 
Byg- 
