244 
bredere end de ovre Sidestykker, med den apicale Vinkel 
uddraget og tilspidset. De dorsale Basalstykker ikke frem- 
springende ved Roden; de mellemste og ventrale omtrent 
af samme Form som hos Sc. Stmmii. Rostrum sserdeles 
smalt, linesert, ikke udvidet ved Basis. Stilken forlmnget, 
nsesten af Gapitulums Lmngde, lige, ikke boiet, cylindrisk 
og beklsedt med faa og store skraatliggende Kalkskjajl, der 
ikke dsekke liver andre indbyrdes. Den ydre Bekkednings- 
membran glat. Farven snehvid. Lmngden indtil 13 Mm . 
Findesteder. Stat. 18, 343. 
Bemserkninger. Denne under den 0ster.-Ungarske 
Nordpoloxpe ditio n opdagede Art er let kjendelig fra Sc. 
Strenni, med hvilken Heller feilagtigt bar identificeret den, 
ved den smale og langstrakte Form, den jevnt buede Kjal, 
den st.eikt tiemspringende og nsssten i Skallens Axe liggende 
Apex, Rostrums eiendommelige Form saint ved den lige, 
aklrig buede, og med spredte skjrevtliggende Kalkskuel be- 
klrndte Stilk. 
Beskrivelse. Legemet er (se PI. XX, Fig. 3 og 4) 
idethele betydelig slankere end hos foregaaende Art og 
indtager en ganske anden Stilling i Forhold til de Gjen- 
stande, hvortil det er fmstet, idet Stilken her aldrig viser 
den characteristiske Raining som hos Sc. Stmmii, men 
gaar i lige Flugt med Capitulum. 
Dette sidste er seet fra Siden (Fig. 3) af aflang oval 
Form, omtrent dobbelt saa langt som bredt, med Aabnings- 
randen svagt buet og Apex stserkt uddraget, tilspidset samt 
nsesteu beliggende i Skallens Axe. De 14 Yalvler er alle 
tydeligt begnendsede ved smale mellemliggende hudagtige 
Partier og er ligesom hos foregaaende Art glatte, uden 
nogen skarpt udpneget Sculptur. 
Kjolen er ganske smal og jevnt buet, uden at vise 
nogen tydelig Umbo, saaledes som Tilfmldet er hos Sc. 
Stmmii. 
Tergalstykkerne er forholdsvis store og liar Aabnings- 
randen omtrent af samme Lsengde som Basalranden. 
Skjoldene viser en lignende Form som hos foregaa- 
ende Art, men er forholdsvis noget starve og har den api- 
cale Yinkel uddraget til et rostrumlignende udover Siderne 
af Tergalstykkerne ragende Fremspring. 
De ovre Sidestykker er kjendeligt smalere end Skjol- 
dene og noget liengere end brede, foravrigt forsynede med 
et lignende umboformigt Fremspring som hos Sc. Stmmii. 
At Basalstykkerne er ogsaa her de dorsale starst, men 
af en noget anden Form end hos foregaaende Art og ikke 
som hos denne fremspringende ved Roden. De midterste 
og ventrale Basalstykker skiller sig lidet i sin Form fra 
samme hos Sc. Stmmii. 
to basal. Shields broader than upper lateral segments, 
with apical angle produced and pointed. Dorsal basal 
segments not projecting at origin; median and ventral 
almost similar in form to those of Sc. Stmmii. Rostrum 
exceedingly narrow, linear, not expanded at base. Peduncle 
elongate, equalling nearly capitulum in length, straight, not 
bent, cylindric, and with a few but large obliquely arranged, 
non-imbricate calcareous scales. Outer investing membrane 
smooth. Colour a snowy white. Length reaching 13’"” 1 . 
Locality. — Stats. 18, 343. 
Remarks. — This species, discovered on the Austrio- 
Hungarian Xorth Pole Expedition, is easy to recognize 
fiom Sc. Stmmii, with which Heller has erroneously identi- 
tiod it, by reason of the slender and elongate form, the 
uniformly arched carina, the greatly projected apex, ex- 
tending well-nigh in the axis of the shell, the peculiar form 
ol the rostrum, as also the straight — in no case arcuate 
peduncle, overlaid with scattered obliquely disposed cal- 
careous scales. 
Description. — The body (see PI. XX, figs. 3, 4) 
is, on the whole, ranch more slender than in the preced- 
ing species, and has, with regard to the objects to which 
it is attached, quite a different position, the peduncle never 
exhibiting the flexure characteristic of Sc. Stmmii, but pro- 
ceeding in a line with the capitulum. 
The latter, viewed from the side (fig. 3), is of an 
oblong-oval form, about twice as long as broad, with the 
occluding margin slightly arcuate and the apex greatly 
produced, pointed, and extending well-nigh in the axis 
ot the shell. The 14 valves are all distinctly defined by 
narrow, intervening cutaneous strips, and occur, as in the 
preceding species, perfectly smooth, without any prominent 
sculpturing. 
The keel is quite narrow and evenly arched, and does 
not exhibit any distinctly defined umbo, such as occurs in 
Sc. Stmmii. 
The tergal segments are comparatively large, and 
havejthe occluding margin about equal in length to the 
basal. 
The shields exhibit a similar form to those in the 
preceding species, but are relatively somewhat larger, and 
have the apical angle produced to a rostrum-like prolation, 
jutting over the sides ot the tergal segments. 
The upper lateral segments are appreciably narrower 
than the shields, and a trifle longer than broad, — for 
the rest, furnished with an umbo-shaped prolation similar 
to that in Sc. Stremii. 
Of the basal segments, the dorsal are here, too, the 
largest, though ol a somewhat deviating form from that in 
the preceding species, and not, as in the latter animal, 
projected at the base. The median and ventral basal seg- 
ments differ but little as to form from those parts in Sc. 
Stmmii. 
