©ch gaf LiknJSTJS , sajandes sig sjelf ändå hafwa nog, ty lian älskade 
Ljnsueum och GiionoviuM oförlikneligen, och ägde mycket förnuft ; 
Lijeberxuxin, en stor och grof Preussare, som hade makalösa microsco- 
per; Joh. Kramer, en lidlig och slarfwug Tysk, med oförlikneligt ge- 
nie, till att minnas alt, hwad han hörde läsas, och som warit Studiosus 
af alla Facultetcr; samt JoH. Baätsch, en smal, wacker, qwick, lärd 
och sedig yngling, [woro Ledamöter]. Och <lå de samlades hos hwarandra, 
ålåg det dtn, som war wärd, att demonstrera något i sin sak, såsom Gro- 
Novius i Botaniqu «, van Swieten i Praxi, Linn.eus uti Historia 
Natur ali, Lawson uti Historien och Antiquitetenui , Lieberkuhn uti 
Microscopieis , Krajier uti Chemicis och Bartscii uti Phgsicis. 
Förrän Linnjeus tog afsked i Leyden, war den sjuke BoERHAAVEN 
redan så intagen af sin Hijdrops Thoracir , af hwilken följde en stark 
andtäppa, att han nu icke mera kuntie ligga i sängen, utan måste sitta 
uppe, och hade långt för detta förbudit, att ingen skulle till sig insläp- 
pas. Linnjeus war ock den enda, som fick komma in, att kyssa sin sto- 
ra Informators hand, med ett bcdröfweligt vale , då den swaga Gubben 
i»ade ännu så mycket krafter i sin hand, alt lian förde LiNN-El hand till 
sin m un och kyste lienne tillbakas, sägandes: ”Jag har lefwat min tid 
Och mina ålir, samt gjordt, hwad jag fÖrmådt och kunnat. Gud bewa- 
r ® dig, för hwilkeu alt detta återstår. Dtt warlden af mig äskadt, har 
kon fått, men hon äskar långt mera ändå af dig. Farwäl min kära 
Linnxus.” Tårarae Idliito ej mera, och då Linnjeus war hemkom-, 
ruciv i qw arter et, sände haa honom ett prägtigt exemplar af sin Chem*«» 
