I 
XIX 
och sedaa på Tyska i Archiater BAcks öfver LlNNe hållna och åv 1779 of«* 
versatla Åminnelse-Tal, — dels ock från utförliga både skrifliga och muntliga 
underrättelser, som LiNNeS ännu lefvande Slägtingar, i synnerhet hans Dot- 
ters Mag, ÖfverDirecteuren och Förste Land tmä tar en i Upsala Län, Herr Fr . 1 
Mao ». Ridderbielke, och hans DotterDotters Son, Revisorn i Kongl. Kam- 
mar-Rätten, Herr Ant. Gust. Martin, haft den godheten att mig tilltryck-; 
Ring meddela. 
Ordningen förer mig llu till de älven hithörande Portraiter och vidriga 
Tabeller , hvilka gifyit mig anledning till många mindre angenäma betraktelser 
såsom Svensk, och många svåra bekymmer såsom Förläggare. — - Redan vid 
1819 ars slut begynte jag ujipgöra planer att låta trycka de nu utkommande 
underrättelser om LiNNés Lcfnadslopp. Men dertill fordrades flera förbere- 
delser i afseende på Papper, Stylar , Portraiter och Tabeller. Alt detta 
borde eller min tanka vara Svenskt och det vackraste, som hos oss möjligen 
kunde erhållas. Ty LiNné var icke blott Svensk, han var en ovanlig Svensk 
Man, som tillvunnit sitt Fädernesland en förut okänd lardomslära , som väckt 
samtids och efterverlds beundran, och som lemnat efter sig ett stort minne 
icke allenast i Sverige utan öfver hela Europa, ja i alla verldsdelar, och det för 
eväideliga tider. Han borde således ej med hopen bortblandas, utan på hög- 
tidligaie sätt utmärkas. Sjelf beträdde jag en alldeles ny bana, och var der- 
före i behof af Vänners och Gynnares råd. Jag vidtalte Kännare och Konst- 
närer, gjorde nödiga anstalter, att företaget måtte lyckas, utdelade Prospeclus 
a lt visa papper och stylar, m. m. , blef gynnad med ett öfver all förmodan stort 
antal Subscr iben ter, och lade Verket under pressen vid slutet al år 1820. — Att 
^ägge Portraiter na, både det större föreställande Linn^eus i hans manna-ål- 
^ ei ’ oc h det mindre visande honom sadan han var i yngre åren, borde gra- 
^ias i Koppar, voro alla ense. Men hvad Tabellerna angick, rådde mig de 
sle och afven sådane Männer, hvilkas omdöme jag aldeles icke borde sätta i 
