XIV 
äiaOa fill ml) rik : Floroe OJficiarii och LiNNes Tal i Cansistorium Aca- 
df-micum 1772., aldrig förut varit tryckta: —att en stor del al' det, S ora 
imiebålles i lians Omdömen öfver sina egna Arbeten och lians Merita et 
Inventa, val finnes an förd t i det Diarium, som D:r Maton utgifvit, un- 
der öfversknft: Medicine, p. 55a - - 56a., men h vark en på samma sätt 
anordnadt, eller livad den förstuämde Artikeln i synnerhet vidkommer, li- 
ka så redigt och fullständigt; — alt hans Corre.sponde.nter väl uppräknas i 
Areh. .Backs öfver honom hållne ÅtninnelseTal, sid. 60 följ. och 82, men 
i noterna , i alpliabetisk ordning, utan tillägg af förnamn och hvad de va- 
rit, m. m., samt ulan den i Manusciiptel befintliga inledningen; — all 
början af det, som förekommer i Artikeln om Linn.ei Lyda , Fortjenster 
och Ryltbarhet , väl står i Prof. Äckels Procsidii Tal, hållet för Kgl. Ve- 
lensk. Academien ar 1796. , sid. i 5 g följ. , men ej det mästa och siste 
dcraf ; — att hela nyssnämde Artikel tillika med den, som handlar om 
Linnasi Persona, väl är tryckt hos Maton, p. 56 2 566., men bägge 
till en hopslagne och för öfrigt ofullständige, oredige och äfven mycket 
telaklige ; och ändtligen att Larda Mans Omdömen om Linn^eus väl 
också finnas hos D:r Maton, p. 5 7 2 följ., men till antalet långt färre. 
livad sjelfva LefvernesBeskiifningen eller hans biographiska Anteck- 
ningat egentligen vidkommer, så äro de utan all tvifvel de fullständigaste, 
som gifvas, då de sträcka sig till hösten af år 1776., eller så långt, som 
några af honom sjelf kunnat möjligtvis skrifvas. Ty de sista ord han der 
anfört, vittna tydligen, att han efter den liden ända till sin död, det vill 
säga, öfver ett heltår, varit af sjukdom så afmallad, att handen ej mera 
förmådde fora pennan. — Ehuru både, den delen af dessa Anteckningar, 
som Lofling renskrifvit, och Linn.ei egenhändiga fortsättning deraf ända 
till början af 1770-talet är ganska redig oeh tämmeligen felfri, har jag lik- 
/ 
