Således fornöttes lefnaden i Leijden till wåren , då LiNNdEus lår 
spörja hemmauifrån, att en hans wän sökte winna lians Käresta lios dess 
Swärfuder. Ty skyndar Linneus på resan, men fastnar i en swår 
frossa, lör hwilken han likwäl blifwer curerad af van Swieten, men 
fastnar i recidiv ined Cholera, som brutit honom halsen, däräst icke 
Doet. VAN SwiETEN liaft så mycken möda ospard. Ånteligon blef 
XiiNNAEUS frisk, och den förtörnade Ceifford kommer då in att se 
LiNN/EUM, beder honom följa sig på en natt till sin Trägård, 1 erestäl- 
ier honom äfwentyret att resa så matt, som han nu wore, tillbjuder 
honom sitt förra sälla vivere, med hästar på sitt stall, och att promene- 
ra, då lionom behagade, samt en ducat hwar dag han hos Imnom willo 
•wistas. Linnjeus blef qwar några veckor och åtnjöt alt detta goda, 
dock såg aldrig sin hälsodag, förrän han yalediccrat Holland och kom- 
mit in i Brabant , då hans kropp blef (samma dag) liksom förnyad al 
luften, och liksom fri för en tung börda. 
Då LinNjECJS tar afsked al Professor van Royen i Leyden , skrit* 
yrer denne med honom ett bref till Botanices Professorn i Paris , hyyii- 
ket sedermera blef honom där wisat, af följande innehåll och ord: 
”Vira daris simo Antonio de Jussieu , JMtdico experientissimo, Botani- 
sts Professori celebirrimo et Academice Regice Scitutiarum in Galliis So c io et 
Membro dignissimo, s. p. d. A. van Royen.” 
”En Carolum Linnveum: Scienlue Botanicce y (si quim noverim), facile 
Princip em, qui ni scriptis innotucrit , e xperimentis innotescat. Hic in plerisquo 
Historias Natur alis partibus versatissimus , hasce Tibi trädet Utteras. Hunc 
vtre doctUMf ernditvm et hnmanissimum Tibi tuaqiit curee commendo , ut pest, 
