io5 
■Wer act skola gå fram ocli publice lära wid en så stor Academie. Men 
jakar likwäl därtill med w ordnad , om Professoren wågade honom sådant 
committera,” — * — 
1751 . ”Rudbecxen talade esomoftast för Linn^us om sin Lap- 
ska resa, och wisade honom de örter han där funnit, vivis eoloribus 
depictas/’ [Af dessa har man tvänne graverade i Acta Literaria Sveda 
för år 1720,. nämligen Linnet a borealis, p, 96. fig. 1. och Lobelia Dort. 
manna, p. pj. fig. IL] 
1 / 52 , när Avintren gått bort först i Februario, reste LlNN^Etr* 
från Lund till Smaland , och blef där till Martium, När wintren äfwen 
bär uphörtj for han ater till Upsala , där ännu war stark winter, och 
måste där fördröja till d. i3 Maji, då alt war grönt, och han begaf sig 
på resan åht Lapland , helt allena, hafvvandes ej annat méd sig, än skrif- 
don, 2 lintyg och de kläder han stod uti: stöflar, liten råck och car- 
pus, en mätstock, [baculum, qui inseulptas exhibebat mensuras, Flor. 
Lapp. Led, ptag. 2], och en liten wäska för papper och pennar. Re- 
San gick åht Gefie genom Getf rikland , Helsingland och Medelpad, där han 
VVnr u PP e på Norbij Knyten , och sedan genom HernSsand åht Ångerman J 
and, __ där han pa Schnlberget af Guds nåd slapp undan med 
ifvvet, — och där han straxt pa Schula-skogen fick wintern igen 
S -dje gången , med godt före och mycken snö. Uti Umeå blef han af- 
oty r ;j - att resa till Lapland om sommaren, såsom en omöjlig sak; men 
ilau § iek ändä derpå löst. Straxt ofwanför Umeå begynte folket bryta 
På målet. Här blef en hud bolster och en ränsnara betsel. — — 
