112 
”Nu hade Linnjeus anseende, den tjenst, Iiwarlill han war född, 
tillräckeliga pengar, dem han till en dehl fådt med sitt gdte, en kiär 
Hustru, wackra Barn och hedersnamn; bodde i ett skönt hus, åht ho- 
nom af Academien hygdt ganska beqwändigt; och såg Trägården dagli- 
gen nalkas sin fullko mlighet. Hwad mehr kunne då en man sig önska, 
som ägde alt, intill och med ett nöje, som omöjligt kunne uphöra, så 
länge i lians Sambling lunnos så många Stenar , i hans Herbaner och 
Trägård så många WåxUr , i hans Skåp så många upsatte Inseeter, och 
i hans Lådor så många på papper klistrade Fiskar ? AU detta, utom hans 
eget Bibliotheque , gaf honom nog syslosättning och äfvven tidsfördrif.” 
”1 hans rum såg man på waggarne de bägge Budbecaarne, twän- 
ne hederswärde Antecessorer, aftagne så lika, att man tyckte dem fat- 
tas endast måhl. Utom dem såg man också där hänga afmålade de ma- 
ste store Botanicr, såsom Tournefort, Hajus, Moriscn, Rivinus 
Vaillant, Boerfiaave, Burman, Plurenet, Breynius, Colum- 
na, Jung erman , Koeniu, Simon Pauli, Camerarius, Cass*. Bau— 
hinus, Tilli, Slo ane» 
1745 begynte tryckas på Lins.ei Fauna Svecica , och 
1746 utlemnades till allmänheten detta för Svenska Studerande omiste- 
liga verk. 
”Junii 5. fick Linn.eus den nåden emottaga Deras Kongl. Ilo&" 
HETER i Academisc Trägården, för att wisa Dem Wäxterna och Mu- 
seum.'’ 
