i4i 
v Tng henne allsä emot icke för wärclct , utan för efFeeten. 
Jag har icke kallat henne upp, att därigenom winna någon wärlds— 
lig förmon äller en lumpen penning, utan i den afsicht, att jag 
såsom en ringa Botanicus borde för tina dater Tig rättmätigt i— 
hogkomma. Jag har icke upkallat henne, att jag därmed än mehr 
skulle tillwinna mig tin gunst, utan att jag måtte frambära ett litet 
wördnads -offer af tacksamt hjärta förden stora godhet mig härtills 
blifvvit bewist. Tager Tu altså henne nu emot såsom en skyl- 
dighet och ej som skjänk, är jag glad och har ärhållit, Invad jag 
önskar. Jag, som tillförne af alla för min fattigdom war förach- 
tad, är nu genom tin ynnest al alla blifwen ahrad. Jag därföre 
gifwer poma, qui non non habeo aurea dona. Hwad mer som ex 
arte fordras att Jiotanice illustrera detta nainn , skall jag widare 
ex professo gjöra uti mina Fundamenta Botanka, [snarare Genera 
Plantarum , vid. ed. i, p. 262 . RudbKCKIA.], och jag har redau gjort 
det uti Horto Uplattdico, som oförtofwarlt lärer winna sin fullbor- 
dan.” [Förmodligen menas här Adonis Uplanduus Anno 1731. Vid. 
Linn. Bibi. Bot. ed . /. p. 79]. 
”Store Gud, som låtit Wälborne Herr Professorn räckna 71 
sina namnsdagar, lät ej numertalet blifwa försnart fullt; — . 
utan lät honom i roo få öfwerlefwa ännu många sådana niecl sin 
kjära Husfru Charlott a Rothbnburg och deras små Lifsarfwingar, 
den walborna Jungfrun, Mademoieelle Christina Charlotta och 
si 
