229 
Juars hugnad och belöning lårer af t ganska fa hunna andragas till preju- 
dicat. 
Sedan LiNNe i anledning häraf förklarat sig villig att vid Professionen 
än vidare qvarMifva, lät Konungen till R. R. Grefve RudensCHÖld afgå 
elt senare bref, daterad t d. 8 Junii S. Å. , med befallning, att LlNNé na 
skalle inställas uti den honom i '.örra bieivet beviljade löneförbättringen. 
Och till följe af Konungens i samma bref yttrade önskan uppstod sedermera 
rådplägning, på hvad sätt förmånerna för LiNNe måtte an ytterligare kunna 
ökas, och efter myeke.i öfverläggning derom blef ändtligen stadfästadt, alt 
Han, hans Enka och Barn skulle lör lifstid få Åbo - rätt på 2:ne Academiea 
tillhörige och nära iulill hans egen gård Hammarhy belägne hela mantal 
Frälse, Hubhy kallade. Men ieke LiNNe sjelf, ulan hans Enka, långt efter 
hans död, kom först 1780 i åtnjutande af denna forman, och sedan hon år 
1806 aflidit 9a är gammal, öfvergkk densamma Ull hennes efterlemnade Döt- 
trar, hvilka nu på lifstid äro i besitt .# ing af nämde hemman emot en viss 
skatt till Academien, som för bägge stiger till ungefärligen 54 Tunnor span- 
nemål om året. — Af alt delta kan slutas, huru Linnös ord, sid. 68., böra 
rättligen förslås, ocli huru oricktigt saken blifvit upplatlad af nagra hans 
Låftalare, t. e. Archialer B\ck och Medicinal-Rådet Hedin, af hvilka den 
förre säger i sitt Åminnelse-Tal sid. 69, alt Konungen yttrat sin nådiga vil- 
ja, det LiNNe måtte utom annat, fä två gårdar till skänks för sig och si- 
na Barn, och den senare i sil t. Minne af honom sid. 87, att Konungen skänk- 
te 2 \ne hemman till evardelig ago åt v. Linnö och dess efterkommande. 
Konungen kunde icke bortskänka nagon Academiens tillhörighet, än mindre 
densamma till evardelig ägo. 
29. 
