49 
Om anthoeyan hos alpina växter. 
II. 
Af Otto Gertz. 
(Forts, fr. s. 16. ) 
Denna förklaring af anthocyanbildningen som en 
följd af uttorkning 1 ) utesluter icke möjligheten, sasom 
vi skola finna, att den äfven hos dessa växter kan ater- 
föras tili en anrikning i cellerna af vissa speciella sub- 
stanser, sasom socker och garfämnen. 
Undersöka vi da, i hvad man denna uppfattning 
harmonierar med de egend omligheter, som tillkomma 
alpklimatet och alptrakternas naturförhallanden i öfrigt. 
Förutsatt att nederbörden icke är för ringa, verkar det 
relativt höga jordvärmet a exponerade y tor kräftigt be- 
fordrande pa rötternas absorptionsförmäga, medan luftens 
ringa fnktighetsgrad i förening med den starka solstral- 
ningen medför tili följd af sin höga e vapor ationskraft 
en ökning af transpirationen. Medan salunda det nor- 
mala jämviktsförhallandet mellan de tvenne nämnda, vik- 
tiga funktionerna, absorption och transpiration, icke under 
dagen nämnvärdt st.öres, blir förhallandet under natten 
heit annat. Den kraftiga värmeutstralningen medför 
nämligen en stark sänkning af saväl substratets som 
luftens temperatur, icke sällan till grader, som ligga 
nära fryspunkten, och härigenom nedsättes absorptions- 
Klebahn och Sorauer hafva studerat sädesslagens anthoc 3 'an- 
färgning och vid sina undersökningar kommit tili det résultat, 
att rodnaden här fâr anses vara en följd af nödmognad vid vatten- 
brist och under stark .ljusintensitet. Hos Avena var de röda indi- 
videns utveckling och kornproduktion mindre än de grönas. 
Klebaiin, H. Einige Wirkungen der Dürre des Frühjahrs 1803. 
(Sorauer’s Zeitschrift für Pflanzenkrankheiten. IY. Band. Stuttgart 
1894. p. 262.) — Sorauer, P. Beitrag zur anatomischen Analyse rauch - 
beschädigter Pflanzen. (Landwirtschaftliche Jahrbücher. XXXIII. 
Band. Berlin 1904. p. 596.) 
Botaniska Notiz er 1914. 4 
