framkallas af de förändringar i cellerna, som atfölja ut- 
torkning. Den primära orsaken torde ej i ligga i uttork- 
ningen i och för sig, utan i den inre konstellation, 
som härigenom skapas i cellerna. Att närmare analy- 
sera detta för anthocyanbildningen viktiga jämviktstill- 
stând, som nppkommer genom växtens vattenbrist, torde 
för närvarande icke vara möjligt. Troligt är dock, att 
en förändring i cellernas näringsberedning gör sig gäl- 
lande. Till följd af alpväxternas kraftiga kolsyreassi- 
milation uppstâ i cellerna rikliga mängder af assimilerade 
kolhydrater, som i betraktande af de laga natt-tempera- 
turerna här torde till nâgon delutgöra socker (Lidforss 1 ), 
Overton). Troligen medför oeksa cellernas vattenbrist. 
att deras sockerhalt än ytterligare höjes. Pa grund af 
rotsystemets temporära inaktivering genom substratets 
laga temperatur under natten eller, sâsom i »snödalarna», 
äfven under dagen, minskas eller rent af upphäfves tid- 
vis tillförseln af de oorganiska salter (nitrat, sulfat ocb 
fosfat), som äro nödvändiga för ägghviteberedningen 2 ). 
1 ) Lidforss, B. Die wintergrüne Flora. Eine biologische Un- 
tersuchung. (Kongl. Fysiografiska Sällskapets i Lund Handlingar. 
Ny Följd. Band 2. N:r 1B. Lund 1907.) — En genomförd under- 
sökning öfver förekomsten af saccharofylli och amylofylli hos alpina 
växter skulle ega sitt stora intresse. 
*) Jämför iakttagelserna vid kulturförsök af Molisch, Berthold, 
Hellriegel och Gterneck, som jag anfört i Studier öfver anthocyan. 
pp. LXIX, LXX. — Suzuki har gjort analoga iakttagelser a släktet 
Hordeum. Försöksserier med vattenkultur och med olika jordarter 
gäfvo vid banden, att straet färgas af anthocyan rödt eller violett, 
när tillförseln af kväfve eller fosforsyra är otillräcklig. Däremot 
medförde kalibrist icke denna omfärgning. — Suzuki, S. On the 
formation of anthokyan in the stalks of barley. (Bulletin of the 
College of Agriculture. Tokyo. VII. 1906. p. 29.) Eeferat i 
Botanisches Centralblatt. CIL Band. p. 48. 
Vid redogörelsen för Pinguicula alpina och Prenanthes pur- 
purea har jag med nagra ord berört fragan, huruvida de här pa- 
visade dikroiska formema représentera fysiologiska mutationer och 
mahända kunna jämställas med de dikroister. som Lidforss beskrifvit 
