54 
(let i viss man förklarligt, hvarför Empetrum nigrum och 
Mgrtillus nigra uppträda â Schneeberg rödfärgade endast 
vid fri exposition, medan de befunnos alldeles anthocy- 
anfria, när de växte i skydd af Einus montana i krumm- 
bolzregionen. Till följd af beskuggningen hade belys- 
ningen varit svagare och assimilationen af denna anledning 
mindre liflig, men rötternas absorption hade ännn varit 
kräftig nog att förskaffa växtens celler de för ägghvito- 
bildning nödvändiga näringss altern a, sa att nâgot vidare 
sockeröfverskott icke kommit tili stand. Förutom be- 
skuggningen hade kanske ocksâ. en mindre kräftig ut- 
torkning af jorden och afkylning af rotsystemet med- 
verkat, da växplatsen här befann sig i lä af Einus mon- 
/^««-bestanden. Dessutom hade säkerligen genom Einus- 
barrens utdunstning af flyktiga oljor jordens uttorkning 
ytterligare minskats i nagon man. A ) 
Med afseende pä den tydning, som jag sökt gifva 
af anthocyanbildningens mekanik, vill jag ännn tillägga. 
att liksom vid vissa andra fysiologiska företeelser hetero- 
gena orsaker kunna leda tili fullkomligt identiska résul- 
tat. kunna tydligen äfven förändringar af växtens lifs- 
villkor i annan riktning leda tili anthocyanbildning. Trots 
den specifikt olika karaktär, som skilda retningar hafva. 
händer det nämligen mängen gang, att de i cellerna utlösa 
en och samma reaktion, hvilken yttrar sig i uppträdandet 
af den inre konstellation, som medför anthocyanbild- 
ning. 1 2 ) Pä detta satt blir det förklarligt, hvarför antho- 
cyanbildning bevisligen kunnat i ett och annat fall in- 
1 j Jag syftar här pä den TïNDALL-YoLKENs’ka uppfattningen af 
eteriska oljexhalationers betydelse som skydd mot för stark upp- 
värmning och uttorkning. Närmare uppgifter härom liafva med- 
delats af Burgerstein i hans arbete: Die Transpiration der Pflan- 
zen. pp. 214 ff. 
-) Framställningen här ofvan har jag med afsikt hâllit i fiera 
punkter fragmentarisk. da fragan om anthocyanbildningens betin- 
gelser redan af mig utförligt behandlats i Studier öfver anthocyan. 
pp. LXII — LXXYI. 
