tadt transpirationen är notoriskt lag och den relativa 
luftfuktighetsgraden hög, leder detta uppenbarligen tili 
samma inrë tillstând i cellerna. som karakteriserar vatten- 
brist och uttorkning. Anthocyanbildningen torde sa- 
lunda äfven hos arktiska växter framga genom för- 
svarad tillförsel af nödvändiga organiska näringssalter. 
livilken faktor här summerar sin verkan med socker- 
rikedomen i bladen, hvilken genom Wulffs undersök- 
ningar visats vara relativt hög 1 !. 
Af det öländska alfvarets natnrförhallanden har 
Witte 2 ) lämnat en utförlig redogörelse. Da Vegetatio- 
nen här är blinden vid en kalkplatà. som tili följd af sin 
dysgeogena karaktär utgör ett exceptionellt torrt under- 
lag, blir näringstillförseln i allmänhet heit ringa. Pa 
1 ) Att Wulff fann anthocyanbildningen uteblifva hos individ. 
som yäxte a lokaler, rika pâ fâgelexkrementer. talar icke mot demi a 
uppfattning, da växternas rötter. trots deras af temperaturen ned- 
satta vattenabsorption, dar tydligen kommit i âtnjutande af en 
mera koncentrerad näringslösning. 
2 ) Witte, H. Till de svenska alfvarväxternas ekologi. Aka- 
demisk afhandling. Uppsala 1906. — I detta förtjänstfulla arbete- 
har Witte omnämnt den stora ntbredning. som rödbladiga former 
visa inom nämnda växtsamliälle, och lämnat en förteckning öfver de 
växter, hos hvilka anthocyanrikedom är mera framträdande. Under 
hänvisning tili Haberlandt nppger emellertid Witte (pp. SO. 81),. 
att rödbladigheten härrör af i epidermisceilerna förekommande 
anthocyan. Denn a uppgift beträffande färgämnets lokalisation är 
icke füllt riktig. Om vi frân de i Wittes arbete nämnda 66 växt- 
former, som utmärka sig genom kräftig anthocyanfärgning. först 
draga de fern, hvilkas antliocyanlokalisation jag icke har mig be- 
kant, och bland de âterstâende 61 ytterligare bortse frân dem, som 
visa växlande lokalisation i samband med periodisk anthocy^anbild- 
ning (epidermal i unga, subepidermal i aldrade blad), liksom ocksa 
frân de växtformer. som i fraga om anthocj’ans läge représentera 
en kombinationstyp (epidermal jämte subepidermal anthocyanföre- 
komst), sä visa af dessa 61 anthöcyanförande alfvarväxter icke 
mindre äii 18 uteslutande subepidermalt bundet anthocyan. hvilket 
innebär 30 % af de undersökta formerna. Som representanter för 
den rena epidermala lokalisationstypen komma endast att räknas 
25 af de anförda eller 40 %. 
