60 
Linum pâ morgonen ännu fyllda med stärkeise, medan 
däremot de anthocyanproducerande Saturej a-pl an tor , som 
vuxit under liknande förhallanden, hade alldeles stärkelse- 
fria blad. 
Som bekant, utmynnar Stahls uppfattning af antho- 
cyans (erythrophylls) biologiska betydelse i den allmänna 
satsen, att denna substans befordrar växtens ämnes- 
och kraftväxlingsprocesser. Stahl uttalar med afseende 
pâ de ofvan anförda iakttagelserna följande förmodan: 
>Die KERNEK/schen Versuche dürften sich . . . voraus- 
sichtlich so erklären, dass Linum usitatissimum und 
andere sich nicht rötende Pflanzen deshalb im Alpen- 
klima nicht kräftig gedeihen, weil in den kühlen Nächten 
die Blätter sich nicht ihrer Assimilate zu entledigen ver- 
mögen. Dadurch wird einerseits die Neubildung orga- 
nischer Substanz beeinträchtigt, die Pflanze wird stärke- 
krank und andererseits fehlen bei der trägen Stoff- 
wanderung den neu anzulegenden und auszugestaltenden 
Teilen die erforderlichen Baustoffe» 1 ). 
I en ny fas inträdde den KERXER'ska ljusskärms- 
teorien genom det af Green, Heinsius — Koning och 
andra forskare pavisade faktum, att de stralar, som 
skadligt inverka pâ amylasproduktionen, utsläckas vid 
ljusets passage genom anthocyanskikt 2 ). Anthocyan- 
bildningen torde sâlunda représentera ett växtens medel 
att underlätta och paskynda stärkelsevandringen, en âsikt, 
som redan, om ock pâ andra grander, formulerad af 
Pick, mycket väl kan kombineras med den, Stahl ut- 
talat. Pâ detta sätt skulle i manga fall den särskildt 
kraftiga anthocyanbildningen hos alpväxterna finna sin 
biologiska förklaring, särskildt när man tager hänsyn 
tili solstralningens kraftiga intensitet och ljusets rike- 
dom pâ ultravioletta stralar, hvilka företeelser äro huf- 
Stahl, E. ]. c. p. 16B. 
2 ) Se litterauirsammanstälhimgen i Studier öfver anthoeyau. 
p. LXXYIII. 
