intimum ovato-lanceolatum acutum vel acuminatum ir- 
regulariter subacute sæpe sat profunde dentatum basi 
anguste decurrente; fol. caulina parva, infimum late — au- 
guste lanceolatum acutum in petiolum alatum decurrens, 
inæqualiter pauci-dentatum, superiora linearia integer- 
rima -4- bracteiformia. Acladium 0,3 — 10 ( — 15) cm. Ion- 
gum sæpe 1 — 2 bracteis instructum. Involucrum fus- 
coviride nigrescens crassum, 7 — 9 mm. latum et 13 — 14 
mm. longum, tubo fere sphærico basi rotundata, glan- 
dulis minutis et paullo longioribus crebris pilisque longi- 
usculis fuscis apice tenui cano — albescente dense vesti- 
tum sed efloccosum. Squamœ exteriores angustæ lineares 
inconspicue comatæ, superiores latiusculæ lanceolatifor- 
mes in apicem subacutum — acutum olivaceum longius- 
cule sed haud dense comatum attenuatæ, intimæ acutæ 
( — subulatæ). Calathium luteum — subaureum sat ple- 
num mediocre vel majus (usque 40 mm. latum). Ligulæ 
apice parce et sat breviter ciliatæ. Stylus vivus sub- 
luteus — le viter livescens. 
Denna form liknar habituellt H. concinnnw Dahlst. 
(Sv. Bot. Tidskr. 1907 p. 306), men afviker, sasorn af 
ofvanstâende lätt synes, i Hera kännetecken frân origi- 
nalbeskrifningen, t. ex. i afseende pa holkens form ocli 
beklädnad, stiftets färg, bladens beklädnad m. m. H. con- 
cinnum räknas för öfrigt (anf. st.) till nigrescentia , dit 
den nu beskrifna formen enligt min mening ej kan föras 
trots de bred a bladen. H. pinguiculum har, i likhet med 
de fiesta alpina genuina , talrika sma glandler pa bladen; 
i kanten sitta de sa tätt, att af ständet mellan dem ej 
sällan är mindre än deras längd. Stjälkbladen äro smâ 
med smal, i skaftet smaningom öfvergaende skifva. 
Stjälken är kort, än ogrenad, än försedd med enstaka 
nästan raka, 1-blomstriga grenar, som utgâ frân väx- 
lande höjd; blott hos luxurierande individ äro grenarna 
talrikare, men för öfrigt af samma utseende. De täm- 
