71 
ruina äro emellertid ej särdeles lämpliga for ändamalet, 
emedan de äro mer eller mindre luxurierande. Troligen 
lia alla herbariexemplar därifrän insamlats pä ruderat- 
mark. Formen var ätminstone under âren 1904— 1900 
mycket sällsynt vid Kiruna, och den synes lia ditkommit. 
sedan järnvägen anlades. 
H. succisum K. Joli. (Bot. Not. 1908 p. 157. 
var. remissulum n.Foliis prasinescentibus minus dense 
pilosis, dentibus magis distantibus, basi + cuneata cito 
in petiolum angustum attenuata; glandulis sparsis longis 
et longissimis inter glandulas breviores involucri immix- 
tis a forma primaria sat bene distinctum. 
Det är denna form, som omnämnes efter beskrif- 
nrngen till H. succisum il. c. p. 158.) Pa. grund af den 
kortare vigglika bladbasen och de smala skaften blir 
bladskifvan mer markerad än lios hufvudformen, och da 
äfven tandningen är olika, far heia bladet ett ganska 
afvikande utseende. Det vore möjligen berättigadt att 
fränskilja denna form säsom egen art. 
2. Hieracia nigrescentia. 
H. bipes Dahlst. (Acta Hort, Berg. Bd. 2. n:o 4. p. 102 ». 
/'. bet ulin um n. 
Cauli elatiore vulgo 1 — 2-folio. ramis inflorescentiæ 
longis magis curvatis et in primis raritate indumenti 
omnium partium a forma primaria 1. c. descripta deviat. 
Bladens färg pa öfversidan är gräsgrön med skift- 
ning i blagrönt, undertill ljusare glaucescent utom pa 
de rent gröna nerverna, Bladens öfversida är i regeln 
glatt, kanterna knappt märkbart glandelbärande. Holk- 
skaften och det 1 — 10 (mycket ofta omkring 5) cm. langä 
akladiet ha glesa tili strödda har och tämligen glesa tili 
strödda eller nagot rikliga glandler. Holkarna, som tili 
färgen äro mörkt grönaktiga med skif tiling i gratt pa 
grund af de enkla hären, ha likaledes nagot glesare be- 
