37 
biogenetiska grundlagens företeelser. Till grund för de 
olika egenskaperna antages ligga vissa enheter eller fak- 
torer, vilka nedärvas oberoende av varandra. Dessa 
enheter kunna emellertid till sin aktivitetsförmaga vara 
beroende eller oberoende av varandra. Till det förra 
slaget höra de s. k. kedje- och hämmingsenheterna. 
Hämmingsenheternas aktivitet är naturligtvis grandad 
pâ närvaron av enheterna för de organ, varpâ de verka 
hämmande. Kedjeenheterna, vilka synas förekomma all- 
mänt i bade växt- och djurvärlden, äro av nagot olika 
karaktär. Harfärgen hos möss betingas av en serie 
dylika enheter. Hagedoorn (2) definierar dessa salunda: 
»A. Grundfaktor för all pigmentbildning. Alla aa- 
djur äro albinos. Ensam âstadkommer A gul härfärg. 
(a = saknad af A.) 
B. Förändrar den av A framkallade gnla harfärgen 
tili brun. En individ av formein AAbb är gul, av aa 
BB vit. AABB är brun, (b — ■ saknad av B.) 
C. Förändrar den av A och B framkallade bruna 
harfärgen tili svart. Närvaron av A och B är alltsa 
förutsättning för att C skall kunna vara verksam. En 
individ av formein AABBCC är svart, av formein AAbbCC 
gul o. s. v..» 
Ytterligare en rad sâdana faktorer äro kända. 
Hos Antirrhinum betingas blomfärgen av ett stört 
antal faktorer. Baur betecknar grundfaktorn med B. 
Ensam âstadkommer B gul färg. Alla bb-blommor äro 
rent vita. Faktorn C äger förmaga att förändra den av 
B framkallade gula färgen i »elfenbensfärg». Under- 
söka vi ett exemplar med elfenbensfärgade blommor 
finna vi att i knoppstadiet är blomkronan gul, först 
senare omvandlas denna färg i elfenbensfärg. 
Tänka vi oss en serie dylika enheter B. D, G, J och 
E, där B är grundenhet och ensam äger förmaga utbilda 
en viss form Ti, 
D. endast verksam vid närvaro av B, äger för- 
