36 
riska, d. v. s. fylogenetiska utvecklingen, av vilken orsak 
t. ex. gälbagar uppträda under de icke gälandande verte- 
braternas utveckling. Haeckel själv skiljer senare mel- 
lan palingenes , en kort rekapitulation av fylogenesen, 
och ceno genes eller rubbningsfenomen under Ontogenesen. 
De senare bestâ till stor del i ort- och tidförskjutningar 
— heterotopi och Jieterochroni. 
Pâ det botaniska omrâdet har den biogenetiska 
grundlagen mottagits med en viss misstro. Nâgon em- 
bryologi i samma omfattning som inom Zoologien finnes 
ju ej här och sâledes ej heller tillfälle till sa omfattande 
studier over dessa företeelser som inom Zoologien. Dock 
ha även inom botaniken gjorts en del motsvarande iakt- 
tagelser. Det mest betydande arbetet pâ detta ornrade 
torde vara Porschs undersökningar over klyvöppningarna. 
Uti groddplants- och ungdomsstadiet av en del växter 
har man även trott sig spâr a en rekapitulation av äldre 
bladformer. 
Rignano har i sitt arbete » Uber die Vererbung erwor- 
bener Eigenschaften » sökt giva en teoretisk förklaring av 
den biogenetiska grundlagen. Till grund för utveck- 
lingen antages ligga en rad av »potentiella element» 
eller »ackumulatorer», som överföra det ena utvecklings- 
stadiet uti det andra under onto- eller fylogenesen. 
Rjgnanos teori kan emellertid, som Becher pavisat, 
ej anses stâ i överensstämmelse med den biogenetiska 
grundlagen, da den ej förmar förklara luckorna i palin- 
genesen och ännu mindre de cenogenetiska företeelserna. 
Det har ocksâ av fiera forskare framhallits, att under 
ett stadium av Ontogenesen de olika organens utveck- 
ling ofta motsvaras av olika fylogenetiska stadier och 
att sâledes den biogenetiska grundlagen ej kan gälla 
för heia utvecklingsstadier utan blott för de enskilda 
Organen. 
Den mendelska forskningen, som lämnat förklaringen 
till sä manga biologiska fenomen, synes även belysa den 
