Mendelismen oeh den biogenetiska grundlagen. 
Av D. Rosen. 
Redan en del äldre naturfilosofer, säsom Oken och 
Treviranus, pavisade den egendomliga överensstämmel- 
sen mellan vissa lägre djnrformer och de tidiga utveck- 
lingsstadierna av högre stäende djur. Meckel och v. 
Baër vidgade kännedomen om dessa företeelser. Dar- 
win anförde den embryonala utvecklingen som stöd ät 
sin descendensteori, och Fr, Müller framhöll i sitt ar- 
bete »Für Darwin » den embryonala utvecklingen som 
en mer eller mindre trogen och fullständig bild av stam- 
art ern as u t ve cklingshi s t ori a . 
Den biogenetiska grundlagens egentliga skapare är 
emellertid Haeckel, som (7) gav den följande skarpa 
formulering : 
»Die Ontogenie ist die kurze und schnelle Rekapi- 
tulation der Phylogenie, bedingt durch die physiologischen 
Funktionen der Vererbung (Fortpflanzung) und Anpas- 
sung (Ernährung). Das organische Individuum wieder- 
holt während des raschen und kurzen Laufes seiner 
individuellen Entwickelung die wichtigsten von den- 
jenigen Formveränderungen, welche seine Voreltern 
während des langsamen und langen Laufes ihrer palä- 
ontologischen Entwickelung nach den Gesetzen der Verer- 
bung und Anpassung durchlaufen haben.» 
Haeckels lära har utövat ett ofantligt inflytande 
pä den embryologiska vetenskapens utveckling. Talrika 
undantag fran dess giltighet äro emellertid kända. En 
del forskare, säsom 0. Hertwig, ställa sig ocksa avvisande 
emot densamma. Flertalet zoologer och embryologer 
torde dock vara av den asikten, att den ontogenetiska 
utvecklingen ej alltid följer den väg, som enklast leder 
tili malet — säsom enligt Hertwigs ontogenetiska 
kausallag — utan att den ofta är beroende av den histo- 
Botaniska Notiser, 1914. 
