3 
nâgra hufvudpunkter, som mera direkt kunna anknytas 
till de iakttagelser, jag gjort â Schneeberg. 
Hvad angâr anthocyans lokalisation, foga sig de 
undersökta växterna tämligen regelrätt efter de skemata. 
jag tidigare uppställt. De viktigare lokalisationstyperna 
äro följande. 
1) Epidermalt bundet anthocyan finnes hos arter at 
Agrostis , Poa, Nigritella, Gymnaclenia , Orchis. Heliosperma , 
Epilohium , Rosa. Androsace. Primula , Soldanella , Cyclamen. 
Gentiana , Veronica , Euphrasia , Partsia. Pedicularis , Thymus. 
C alamintha . Pinguicula , Globularia , Bellidiastrum, Eriger on . 
Leontopodium , Gnaphalium och Lactuca. Hos nâgra bland 
dessa växter sprider sig anthocyan fran epidermiscel- 
Ierna tili andra, med dem anatomiskt-fysiologiskt lik- 
värdiga element. 
Vid epidermal anthocyanlokalisation voro slutcel- 
lerna i samtliga fall, där förhallandet blef närmare un- 
dersökt, fria fran anthocyan. 
2) Hos följande växter uppträder ater anthocyan 
nteslutande i grundparenkymet: Luzula . Lilium Mar- 
tagon , Salix , Sagina, Cherleria, Alsine , Cerastium , Arenaria, 
Stellaria, Thhlictrum , Ranunculus , Aconitum , Arabis , Thla- 
spi , Hutschinsia, Linum , Polygala , Empetrum , Unibelliferœ. 
Phaca , Oxytropis , Hedysarum, Myrtillus , Vaccinium, Arcto- 
staphylos, Erica , Pyrola, Myosotis, Atropa, Linar ia, Cam- 
panula , Valeriana, Achillea , Chrysanthemum , Taraxacum 
och Hier a dam. 
3) En tredje typ utmärker sig genom anthocyans 
läge saväl i epidermis som i grundparenkym och kan 
betraktas som uppkommen genom kombination af de 
tvenne föregaende. Den är mera sällan representerad 
och har endast iakttagits hos Saxifraga aizoides, Asperula 
Neilreichii, GaUum-arter och Prenanthes purpurea. 
En jämförande undersökning af anthocyans lokali- 
sation hos växter, hörande tili samma växtfamilj eller 
grupp, visar, att den system atiska samhörigheten i all- 
