72 
klädnad än hos hufvudformen ocli sakna de langa (ocli 
medellanga) glandlerna. 
Tome Lappm. Nuoljafjällets östra sida: Björkliden 
Iler stades, mattl. 
H. eumorphum Dahlst. (Bih. t. Vet. Ak. Handl. Bd. 
21. Afd. III. N:o 1. Pag. 19). 
Namnet är tidigare användt af N. & P. för subspecies 
bland Piloselloiderna. 
Yid Kalixfors och pa nagra stallen vid Kiruna har 
jag sett denna form. Stjälken yar blott 1 — 2-bladig, och 
da stundom det nedersta stjälkbladet satt tämligen högt 
upp, var det sa litet, att stjälken nästan künde kallas- 
bladlös. Akladiet växlar mellan 0,3 och 10 cm. Hol- 
karna äro nästan svarta men i början tätt gulpunkterade 
af de hopade glanderna samt, i synnerhet hos storväxta 
exemplar frân grusiga Ställen, i friskt tillstand nagot litet 
skiftande i graft af de m. e. m. utvecklade nästan raka 
hären. Holkarnas dimensioner äro äfven hos exemplar 
frân magra björkängar afsevärdt större än i originalbe- 
skrifningen säges. Deras bredd var nämligen omkring 
b mm. och längd 11 — 12 mm.; hos frodiga och greniga 
exemplar pa ruderatmark bli dimensionerna ännu större 
t. ex. resp. 7 och 12,5 mm. Holkarna voro i längdgenom- 
skärning kort rombiska eller dubbelkoniska (icke »ovata» ). 
Kalatierna 25 — 30 mm. i diameter. Ligulerna i spetsen 
glatta eller de inre kort och otydligt cilierade och de 
yttre nagot papillösa. 
Pa gräsfria och näringsrika platser blir stjälken grof r 
rak och tämligen hög (30 cm.) samt försedd med ett 
tlertal rätt korta, 1-blomstriga grenar, af livilka de öfversta 
äro stärkt utstaende eller utspärrade och bagböjda. I 
synnerhet pa sadana storväxta exemplar är akladiet ofta 
reduceradt tili nagra mm. längd. 
H. microcomum Dahlst. (Sv. Bot. Tidskr. 1907 p. 307). 
Denna vackra och distinkta form, som vid Kiruna 
förekommer pa torra och steniga Ställen, har i friskt 
