101 
Yid invers ställning af bladskifvan blifva belys- 
ningsförhällandena i diakymets väfnader abnorma. Svamp- 
parenkymcellerna utsättas nämligen för den supraoptimala 
belysning, som betingas af direkt insolation. Det är säker- 
ligen de skadliga inflytelsern^ häraf, som blad et försöker 
att i nagon man éliminera genom produktion af anthocyan 
i svampparenkymet eller i angränsande epidermisceller. 
Att just i alptrakter ett sadant skydd är synnerligen 
viktigt, torde framgâ af hvad jag i det föregaende 
anfört. Det far tillsvidare lämnas oafgjordt, om i 
denna anthocyanbildning föreligger ett skyddsmedel, 
afseende cytoplasma, kloroplaster, enzymer eller andre 
substanser. 
I viss man analogt ligga förhallandena vid den ut- 
präglade, af anthocyan framkallade färgning, som inträ- 
der hos den örtartade markvegetationen â uthuggningar, 
särskildt i bokskogar. Anthocyanbildningen blir i dessa 
växters vegetativa system sä riklig, när de beskug- 
gande träden f alias, att Vegetationen synes rent röd. 
Man har tillfälle att iakttaga detta hos sadana former 
som Milium effusum , Luzula- arter. Melandrium silvestre. 
Trientalis europaea och Myrtillus nigra. Fiera af dessa 
äro typiska skuggväxter och hafva den för radande 
belysningsförhallanden (före trädens fällning) afpassade 
skuggbladsstrukturen genomförd och fixerad. Här äro 
uppenbarligen alla bladets celler och salunda äfven 
palissadparenkymets instämda att arbeta under villkor. 
som äro analoga med dem, som i typiska solblad till- 
komma endast svampparenkymets celler. När de skugg- 
gifvande träden fällas, exponeras bottenvegetationen för 
en belysning, som för deras blad är supraoptimal och 
som tili följd af den genomförda skuggbladsstrukturen 
verkar pa dem destruerande. Säkerligen fungerar den 
inträdande anthocyanbildningen som ett ljusdämpande 
medel. hvilket af växten tillgripes för att nedsätta verk- 
