136 
die Verschmelzung der Protoplasten empirisch beobachtet 
ist und was aus anderweitigen Erfahrungen theoretisch 
gefolgert werden kann». 
Nu inv ander man kanske, att mendelismen verkligen 
söker aterföra egenskaperna tili deras orsaker, i det man 
ej anser egenskaperna själva som det väsentliga, utan 
de motsvarande anlagen, som man ju ocksa, kausalt nog, 
kallar faktorer. Jag far dâ svara, att denna faktorslära 
ej alls innebär nagon förklaring, utan endast en för- 
djupning av rent hypotetisk karaktär. Den renodlade 
mendelismen säger ingentiug om de fysiologiska orsakema, 
den skjuter endast egenskapsproblemet tillbaka tili djupare 
liggande problem av ännu obestämdare beskaffenhet. 
Bristen pa fysiologiska synpunkter i den extrema men- 
delismen visar sig även i dess dogmatiska tendenser: 
dess en visa fasthällande vid och dess okritiska genera- 
lisering av hypotesen om distinkta egenskapsenheter, 
som nedärvas oberoende av varandra och i lika delar 
överga pa könscellerna. Denna frânvaro av fysiologi i 
den absoluta mendelismen behöver emellertid inte hindra. 
att dess innebörd och principer omnämnas i fysiologiska 
handböcker, sâsom t. ex. i Jost’s Vorlesungen über 
Pflanzenphysiologie, dar ärftlighets- och Variationspro- 
blemen över lag relativt utförligt diskuteras. Även 
systematiska undersökningar kunna ju nämligen ha sin 
betydelse för behandlingen av fysiologiska problem. 
Att man pa mendelistiskt hall vill uppfatta all gene- 
tik som fysiologi, star mahända i samband med ett visst 
förakt för den traditionella Systematiken, nagot som ju 
ocksa är ganska lätt begripligt, när man tänker pa de 
rent av löjliga prov, som mänga nutida systematici fram- 
lagt (se därom Lidforss* uppsats »Über das Studium 
polymorpher Gattungen» i Bot. Not. 1907). Men det 
är med Systematik som med andra forskningsgrenar, 
den kan urarta in absurdum — det gäller ocksa men- 
delismen! Rationell! bedriven, kan Systematiken emel- 
