214 
Fynd af tallbuskar uppe pa kalfjället erbjuda stort 
intresse frân spridningsbiologisk synpnnkt, da tallen i 
olikhet mot granen ej har förmaga att reproducera sig 
pä vegetativ väg. Sâsom exempel pâ langväga frô- 
transport med vindens tillhjälp har Sern ander i sitt 
banbrytande arbete öfver »Den skandinaviska vegeta- 
tionens spridningsbiologi » meddelat trenne iakttagelser 
öfver tallförekomster uppe i alpina zonen. En 5,5 dm 
hög buske växte sâlunda »minst 1 — 2 km frân närmaste 
tall» (1. c. p. 399). 
Frân Arvasfjällen i Pite lappmark omnâmner Holm- 
gren (8 p. 16) en förekomst af Pinus silvestris pâ be- 
tydligt afstând frân barrskogsgränsen. Tallbusken var 
endast 2,5 dm hög och växte i stärkt exponeradt läge 
781 m ö. h. »Att pâ nâgot sannolikt sätt- söka förklara 
tallbuskens uppträdande pâ nyssnämnda plats of van 
björkregionen och cirka en half mil frân närmaste tall 
i barrskogsregionen är ganska vanskligt. — Tall- 
buskens förekomst synes vara beroende pâ en oförklarlig 
nyck af naturen. Sâdana utposter mot fjällen som denna 
buske anträffas mycket sällsynt här och där inom fjäll- 
regionen» (1. c. p. 16). 
De rätt mänga fynden af tallbuskar *) uppe pâ kal- 
fjället tala för, att en transport af tallfrön ut pä t'jäll- 
vidderna ej sä sällan kommer tili ständ, ty det är 
naturligtvis endast i undantagsfall denna spridning kan 
résultera i en kolonisation under sä ogynnsamma för- 
hällanden. Tager man i betraktande tallfröets relativt 
stora tyngd, kan ej gärna annat än markspridning pä 
sâ ansenliga afstând komma i fräga. Men en dylik 
transport öfver fjällhedarnas rismatta är otänkbar. Heit 
annorlunda ställer sig problemet, när det gäller mark 
öfverdragen med ett kompakt snötäcke. Holmgrens 
fynd lämnar alltsä enligt. min mening ett belysande 
exempel pä den kionokora fröspridningens effektivitet. 
*) Dvlika fynd äro äfven gjorda af författaren. 
