254 
31. Hästkastanj, Aesculus hippocastanum, odl.; med. 
9; extr. 20 /s 1913 — 14 /s 1902. — Skogsnäfva, Geranium 
silvaticum , med. 4; extr. 24 /s 1910 och 1912 — 12 /6 1904. 
— Trolldrufva, Actaea spicata. — Rörsvärdla, Iris sibi- 
rica , odl. — Humlesnäre, Medicago lupulina. — Jolsterpil, 
Salix pentandra. — Teprisa, Veronica chamaedrys. — 
Stinknäfva, Geranium robertianum. — Akerskorzonera, 
Scorzonera humilis. — Kärrkall, Scheuchzeria palustris. — 
Angsmyska, Hierochloa odorata. — Kärrkafle, Alopecu- 
rus geniculatus. — Ek, Quercus robur, bl., med. 4. 
Förutom de nämnda växterna kan man fa se äfven 
nàgra andra, som dock ej äro typiska värväxter, blom- 
mande vid Upsala under vâren. Julrosorna, Helleborus- 
arterna, som ofta börja blomma pa senhösten och där- 
efter. savida väderleken tillater det, fortsätta med sin 
blomning under vintern och ett godt stycke in pâ vâren, 
äro väl riktigast att anse sâsom vinterväxter. Yidare 
ha vi nagra Örter, af hvilka ett större eller mindre an- 
tal af de individ, som stä i blom pä senhösten, ej för- 
frysa och paföljande vâr utveckla nya blommor, sä snart 
väderleken är därför gynnsam. Till denna grupp hör 
Bell is perennis , hvilken växt i allmänhet, men ej alltid, 
vä] uthärdar vintern vid Upsala och där blommar mer 
eller mindre rikligt under vâren. Yidare har jag vid 
Upsala paträffat blommande individ af t. ex. Stellaria 
media 26 april 1903, 8 maj 1904 och särskildt rikligt 
16 maj 1914, af Lamium purpureum t. ex. 5 maj 1914, 
af Lamium amplexicaiäe rikligt 16 maj 1914, af Matri- 
caria inodora enstaka individ t. ex. 14 maj 1904, af Boa 
annua rikligt 9 maj 1914; hos dessa växter börjar den 
normala blomningen först mer eller mindre langt efter 
varens slut. 
I samband med det ofvanstäende varkalendariet 
bör framh allas, att det i själfva verket ej gifves nagon 
allmängiltig ordningsföljd för de fenologiska företeel- 
serna, utan att denna växlar nagot pa ett och samma 
