262 
gare an under en normal vâr; 1913 var vâren ganska 
likartad, tidigast (+10 \- 13 dar) mellan 1 — 20 april, 
sedan blott omkring en vecka tidigare an en normal vâr 
med ett minimum af blott +4 dar omkring den 20 maj, 
hvarefter utvecklingen stärkt pâskyndas till + 13 dar 
omkring den 30 maj; 1914 var vâren mycket växlande; 
utvecklingen var omkring 1 april 13 dar, mellan 10 — 
20 april blott 2 — 3 dar, sedan allt mera, omkring 10 
maj 2 veckor, tidigare än under en normal vâr, under 
senare hälften af maj blott en vecka tidigare. 
Under de 4 vârar, som i genomsnitt räknadt närmat 
sig normalvârar, voro afvikelserna fràn den normala 
utvecklingsgângen smâ under 1906, hvars vârkurva väx- 
lar mellan + 4 och — 4 dar, och 1911 med kurvan 
växlande mellan + 5 och — 3 dar, nâgot större 1912, 
växling mellan + 7 och — 3 dar, och störst 1907 med 
kurvan växlande mellan + 6 dar (20 april) och — 9 
dar (efter 10 maj). 
Aterstâr sä blott de sena vârarne; 1909 var vâren 
genomgâende sen med en försening, som uppgick om- 
kring 1 april till 13 dar, sedan smâningom steg till 23 
dar omkring 30 april, hvarefter den sjönk till 12 dar 
omkring 20 maj ; 1904 var vâren äfven genomgâende 
och ganska likformigt försenad, mest omkring 10 april 
med 13 dar, minst omkring 30 maj med 7 dar; för 1905 
växlar vârkurvan mellan — 10 (omkring 10 april) och 
\ 0 dag, omkring 10 och 30 maj, och under 1908 mel- 
lan + 2 dar (10 april) och — 10 dar (30 april). 
De växlingar i utvecklingens gâng, som äro sâ van- 
liga under en vâr, framkallas, sâsom jag städse kunnat 
konstatera, af den ofta nyckfulla vârvâderleken med 
dess hvarandra aflösande perioder af värme och köld. 
Tabell 4 afser att visa de största afvikelserna frân 
en normal vâr under denna ârstids olika delar och blifva 
därvid extremerna mellan de tidigaste och de senaste 
data väsentligt större än i Tabell 3; tidsrymden mellan 
