5 
som tvâ varandra alldeles motsatta realiteter. Rent 
tekniskt sett ligger beröringspunkten dem emellan 
i volymproduktionens analys som ytformation; biolo- 
giskt däremot i det mimera ganska välkända faktum. 
att även vissa planktonter i vanlig mening gärna 
rycka fram som formationsbildande typer i vatten- 
ytans region *) — för att dar tillbringa en mer eller mindre 
avsevärd del av sin tillvaro, vilken dock merendels dess- 
emellan stores genom ofta mycket bradstörtade (ehuru 
i allmänbet kortvariga) exkursioner till djupare regioner. 
De pendla alltsâ fram och tillbaka mellan tvâ världar: 
ytans och volymens; och en volymformation, vars pro- 
duktionshöjd ej ens ger sig tillkänna som en svag ocli 
odecidérad färgning eller grumling hos vattnet, kan 
sâlunda efter slutförd y tkon centration ofta nog förläna 
vattenytan en vegetationsfärgning av allra intensivaste 
slag. Med konstaterande av dessa fakta är ocksâ 
den absoluta motsatsen mellan yt- och volym- 
formationer definitivt fallen; och det tekniska ar- 
betssättet med volymproduktionens koncentration till 
ytformation har härigenom i stör utsträckning även er- 
hâllit en motivering av füllt biologisk natur. 
Den fysiologiska olikvärdighe ten mellan 
dessa naturligt existerande och tekniskt arrange- 
radej sedimentytor är emellertid ganska pâfal- 
lande. Bägge kunna visserligen utnyttjas som indikator- 
formationer: och översiktligheten blir synnerligen genom- 
förd, om man alltid arbetar med en viss bestämd enhet. 
t. ex. 1 kvmm. Den sâlunda erhâllna formationen repré- 
senterai^ emellertid den biokemiska exponenten for synner- 
ligen olikvärdiga vattenpelare : â ena sidan svarar den na- 
turliga y t Produktionen ofta nog nästan kvantitativt 
mot en rymd. vars hôjd représenteras av den ifrâgava- 
*) Jfr mina sid. S., not 2, anförda uppsatser i Int. Eevue 
der Hydrobiologie ocli i Skrifter utgifna af Södra Sveriges Fiske- 
riförening. 
