Man var sä upptagen af darwinistiska spörsmal, att 
man rent af ej hade tid eller intresse for nâgot annat. 
Och ingen künde tro, att det lät sig göra att angripa 
utvecklingsfenomenet experim enteilt. För öfrigt, hur 
manga laste den lilla afhandlingen pâ ett par och fyrtio 
sidor af en fullkomligt okänd författare fran Brünn? 
Man vet, att Nägeli och Kerner ha tagit del af dess 
innehall. Versuche über Pfl anzen- Hy briden lämnade trycket 
först i slutet af 1866. Nyarsafton sände Mendel ett 
separat tili Nägeli och bad honom samtidigt i bref att 
kontrollera de meddelade resnltaten. Men Nägelis in- 
tresse stod icke tili att väcka. I tio bref, som äro be- 
varade, gjorde Mendel allt för att öppna Nägelis ögon 
— men förgäfves. Da resignerade han med ett profe- 
tiskt: »meine Zeit wird schon kommen!» När Nagelt, 
när den bäste jämte Darwin, var sa omöjlig att rubba, 
hvad var da att göra annat än vänta? Att Mendel 
aldrig satte sig i förbindelse med Darwin utgör för 
den vetenskapliga forskningen en olycka, hvars omfang 
man ej skall diskutera. 
Men är 1900 kom som bekant upprättelsens dag. 
ftehabiliteringen blef absolut. Pâ den grundval, som 
lagts af Mendel, har forskningen under de gangna fem- 
ton aren rest en solid och praktfull byggnad. Vara 
dagars biologer ha funnit det angeläget att sona, hvad 
deras kollegor för ett par decennier sedan förbröto. De ha 
utfört detta värf pâ ett sätt, som skulle ha skänkt 
Mendel full tillfredsställelse. 
Heit och hallet förgäten var emellertid ej Mendels 
afhandling under de tysta trettiofem aren. Ur glömskan 
framdrogs den tvänne ganger. I alla handböcker i ge- 
netik paträffar man den uppgiften, att Focke är den 
ende, som före 1-900 citerat Mendel. Citaten aterfinnas 
i hans Pie Pflanzen-Mischlinge , Berlin 1881. Vid be- 
handlingen af släktena Pisum , Phaseolus och Hieracium 
refereras mycket summariskt Mendels experiment. 
