45 
v. obovata (Led.) f. scanica, transversiformis och acu 
tiuscula ; 
v. fennica Reg. f. hemitypica (Österrike), gellivarensis. 
longialata, emarginata, £. curta, £. jemtlandica, subvar. bre- 
vialata med ff. laticeps, heptagona och herjedalica; 
v. transversa med ff. auriculata, angulosa och subcordata; 
v. cuneata med f. trnncata och nasuta; 
v. europaea Teplouch. f. typica, denticulata, gigas, lati- 
nasuta, grandialata, undulata, obliqua, scalena, pectinulata. 
megalolepis (Bosnien); 
v. acuminata X europaea f . heterolepis ; 
v. sublanceolata med ff. inaequilatera och bosniaca (Bos- 
nien) ; 
v. acuminata Beck subv. angusta med ff. gracillima, 
rhomboidea, sagnitziensis (Livland), perobliqua, sublatinasuta. 
compressa, scabrida, stenocona, apiculata (Beck in herb.) 
(Österrike), borealis, subovata, gotlandica, curtilingua med 
subf. excavata (Österrike), subv. lata. 
Nederbörden och trädens tillväxt. A. E. Doug- 
lass har (enl. Bull. Amer. Geol. Soc. 1914) matt ârsringar- 
nas tjocklek a tvârsnitt â stammar af Pinus ponderosa i 
Arizona och dragit upp resultaten i form af kurvor. Han 
har f unnit klimatiska variationer a 33 âr, liksom äfven peri- 
oder af 21 och 11 ar. Elfvaârsperioden uppmätt â en 500 
ärs stam visade stör öfverensstämmelse med solfläcksperioden 
à 11,4 âr. Dâ nederbördens mängd annorstädes visats följa 
solfläckames variation, sä har Douglass pâvisat i detra fall 
sammanhang mellan trädets tillväxt i tjocklek och nederbörden. 
Lagerberg, T., Markflorans analys pä objektiv 
grund (Skogsvârdsfôreningens Tidskr. 1915, s. 1 — 72.) 
Eör att rätt kunna bedôma verkningarna av gallringen 
i skog har förf. undersökt markflorans förändringar vid olika 
gallringar. Därvid har han användt sâvâl Hulths forma- 
tionsanalys som Raunkiærs formationsstatistik. Det âr o- 
tvifvelaktigt att formationsanalysen utförd efter denna se 
nares princip ställes pa ett helt annat plan och att man pa 
detta satt verkligen nâr ut öfver den subjektiva âskâdningens 
växlingar, sâlaDgt som är tänkbart. Man bör därvid komma 
ihag, att nägon gräns för resultatens säkerhet egentligen 
icke gifves; säkerheten kan ökas i den grad, som undersök- 
ningen det fordrar. De résultat, som analysen af de af 
