69 
155. Sambucus (nigra) F: S: 265. Hylljiäder. Med 
dess bär betes blatt. Lind. p. 63. Grönt black af bla- 
den p. 103, blatt black p. 65. Usus medicus ses i 
Hamr. disp: p. 14. 
[De bäda citerade arbetena, tili hvilka i handskrif- 
ten pà upprepade stallen hän visas, äro Johan Linder's 
(Lindestolpe) Swenska Färge-Konst med inländske Ör- 
ter, gras etc. (Stockholm, ahr 1720) och Petrus Hamne- 
rin’s disputation: Vires medicæ plantarum quarundam 
Indigenarum, hvilken under presidium af prof. Lauren- 
tius Roberg, Linnés företrädare pa den medicinska 
lärostolen i Uppsala, ventilerades därstädes ar 1737.] 
301. Linncea (borealis) F: S: 562. Linnœi ört. . Fans 
i skogen vid Ultima. En Botanicus i Holland vid 
namn Gronovius har kallat up (efter) Hr Arch. Linnæus. 
Hvilket satt at en man odödlig (göra) är hos Botanic* i 
vedertagit. Hon har sin besynnerliga nytta och godhet 
med sig framför det chinesiska théet. Emot torrvärclc 
och flussar är hon det säkraste medel af alia växter. 
W:(äst) G:(öta) resan p. 254. Men man maste lata 
bladen ligga et helt âr, innan man brukar dem. Hon 
är uptagen i Flora Svecica. 
[Häraf tramgar, att namnet Linncea icke gifvits 
àt växten af Linné själf, sasom man i allmänhet 
tycks hafva ansett, utan af en hans samtida, den hol- 
ländske botanisten Johann Friedrich Gronovius (född 
1690, död 1762). Det tidigare mest använda namnet 
var Campanula serpüli folia, hvilket härrör fran Caspar 
Bauhinus (född 1550, död 1624 i Basel), klassikern bland 
patres botanici och reformatorn af den prelinnéanska 
nomenklaturen.J 
378. Hieracium (murorum) F: S: 701. Ar blefven 
kallad Pulmonaria Gallica. Rup[p]ius har lärdt, at den 
bär et galläple likt en mus; hon ser ut som mus- 
öron. 
[Pulmonaria gallica mas gafs som namn at växten 
